Előadó: dr. Izafé Éva 
J e l e n t é s
az OBH 381/2000. számú ügyben.

Az eljárás megindulása

A panaszos azért fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert sérelmezte, hogy az önkormányzat a csapadék- és belvízelvezetés során nem járt el kellő gondossággal, akkor amikor a trágyalével és más módon szennyezett víz elárasztotta a kertjét és alámosta lakóházát.  A vizsgálat az Alkotmányban deklarált tulajdonhoz, az egészséges környezethez, valamint a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog megsértésének gyanúja miatt indult.

A megállapított tényállás

A panaszos sérelmezte, hogy Elek Város Önkormányzata nem tesz eleget a belvízelvezetéssel kapcsolatos kötelezettségének és így a felgyülemlett víz következtében szennyvíz árasztja el a kertjét és a bűzös víz alámossa a lakóházat. Az önkormányzatot arra kérte - eredménytelenül -, hogy a munkálatok során a külterületet vegyék igénybe, ugyanis így elkerülhető lett volna a kár és a környezetszennyezés.
Az önkormányzat megkeresésemre arról tájékoztatott, hogy az 1999. évi nyári és őszi esőzések nyomán kialakult rendkívüli belvízhelyzet miatt a polgármester a város egészére első fokú, a panaszos lakókörnyezetében másodfokú, majd később harmadfokú belvízvédelmi-készültséget rendelt el. A település több pontján záportározók találhatók, melyek feladata a nagymennyiségű bel- és esővíz összegyűjtése. A panaszban említett területen egy természetes árok húzódik a kertekben és az itt összegyűlt víz elvezetése üzemi csatornán keresztül történik. A vízgyűjtő terület és a gyűjtőcsatorna gravitációs lefolyása igen lassú, ezért az említett terület az egyik legveszélyeztetettebb terület a városban. A kertekben összegyűlt víz csak a kerteken keresztül vezethető közterületi csatornába, hiszen az épületekkel körbezárt kertek csak magántulajdonban lévő területen közelíthetőek meg. A város bel- és csapadékelvezető rendszerét 1936. és 1940. között építették, majd 1985-ben felújították. Az elmúlt aszályos évek alatt a lakók az árkok, csatornák egyes szakaszait elzárták, feltöltötték. Ezzel a védművek ép részei is használhatatlanná váltak. Ebben az öblözetben 18 lakóingatlan került közvetett és 4 lakóingatlan közvetlen veszélybe. A védekezést nagyban nehezítette, hogy a panaszos a védekezőárkot rendszeresen elzárta és a védekezésben résztvevő munkásokat fenyegette. A helyszíni egyeztetés során a panaszos kifogásolta, hogy a kert végében lévő csatornában trágyalé és szennyvíz került. A bejelentés után rendszeresen ellenőrizték az elfolyó vizet, amely a panaszra utaló elváltozást nem mutatta. A panaszos tulajdonában lévő lakóház öntött betonalapra, vasalt betonlábazatra épült, kettős szigeteléssel ellátott téglaépület. A kérdéses csatorna a telek végében helyezkedik el. A panaszos lakóházán esőcsatorna nincs, így a nagyfelületű tetőről az esővíz közvetlenül az épület tövébe folyik. Nehezíti a helyzetet, hogy a szomszédos ingatlan feltöltése nem megoldható, mert a közelében lévő lakóház szintén mélyen fekvő részen áll és lábazata nincs. Az önkormányzat a védekezés alatt szerzett tapasztalatok alapján szükségesnek tartotta az egyes területek vízelvezető rendszerének szakmai felülvizsgálatát. A felülvizsgálatot, valamint a szükséges változtatások megtervezését szakemberek végzik. A kérdéses területen az átrendezést nehezíti az utca szántóföldi oldalának, mint lehetséges nyomvonalnak a magassága, a talaj szerkezete és a már üzemelő közművek (gáz-fővezeték, optikai kábel, vízvezeték). Felmerült a terület egy részének a kisajátítása, hiszen magas talajvíz esetén a kertek művelhetetlenek, és az ingatlanok nem beépíthetőek. Szükség esetén egy gyors leűrítéshez ideiglenes szivattyútelepet létesítenek. Az önkormányzat álláspontja szerint a panaszos sérelmei alaptalanok. Az önkormányzat a védekezési munkák során a lakóingatlanok védelmét tartotta elsődlegesnek. A belvíz-problémák megoldásához feltétlenül figyelembe kell venniük az egész terület tulajdonosainak érdekeit.

Az ügy jogszabályi háttere
•	1990. évi LXV. törvény a helyi önkormányzatokról
A települési önkormányzat feladata, hatásköre, szervei
8. § (1) A települési önkormányzat feladata a helyi közszolgáltatások körében különösen: a településfejlesztés, a településrendezés, az épített és természeti környezet védelme, a lakásgazdálkodás, a vízrendezés és a csapadékvíz elvezetés, a csatornázás, a köztemető fenntartása, a helyi közutak és közterületek fenntartása, helyi tömegközlekedés, a köztisztaság és településtisztaság biztosítása; gondoskodás a helyi tűzvédelemről, közbiztonság helyi feladatairól; közreműködés a helyi energiaszolgáltatásban, a foglalkoztatás megoldásában; az óvodáról, az alapfokú nevelésről, oktatásról, az egészségügyi, a szociális ellátásról, valamint a gyermek és ifjúsági feladatokról való gondoskodás; a közösségi tér biztosítása; közművelődési, tudományos, művészeti tevékenység, sport támogatása; a nemzeti és etnikai kisebbségek jogai érvényesítésének a biztosítása; az egészséges életmód közösségi feltételeinek elősegítése.
(2) Az (1) bekezdésben foglalt feladatokban a települési önkormányzat maga határozza meg - a lakosság igényei alapján, anyagi lehetőségeitől függően -, mely feladatokat, milyen mértékben és módon lát el.
(5) A települési önkormányzat a feladatai körében támogatja a lakosság önszerveződő közösségeinek a tevékenységét, együttműködik e közösségekkel. A képviselő-testület a szervezeti és működési szabályzatában határozza meg, mely önszerveződő közösségek képviselőit illeti meg tevékenységi körében tanácskozási jog a képviselő-testület és bizottsága ülésein.

•	1995. évi LVII. törvény a vízgazdálkodásról
4. § (1) A helyi önkormányzati feladatok:
a) a helyi vízi közüzemi tevékenység fejlesztésére vonatkozó - az országos koncepcióval összehangolt - koncepció kialakítása és végrehajtásának megszervezése;
b) a vízgazdálkodási feladatokkal kapcsolatos önkormányzati hatósági feladatok ellátása;
c) a természetes vizek fürdésre alkalmas partszakaszainak és azzal összefüggő vízfelületének kijelölése;
d) a helyi víziközművek működtetése, a koncessziós pályázat kiírása, elbírálása és a koncessziós szerződés megkötése;
e) a vízi közüzemi tevékenység körében a település ivóvízellátása, a szennyvízelvezetés, az összegyűjtött szennyvizek tisztítása, a csapadékvíz elvezetése;
f) a helyi vízrendezés és vízkárelhárítás, az árvíz- és belvízelvezetés;

•	2/1986. (II. 27.) ÉVM rendelet az Országos Építésügyi Szabályzat közzétételéről Hatályos 1997. december 31-éig
Szennyvíz- és csapadékvíz-elvezetés
81. § (1) Minden keletkező szennyvizet és az építési telken, építési területen belül el nem szivárogtatható csapadékvizet közcsatornába kell elvezetni, illetőleg közcsatorna hiányában a vízügyi hatósági előírásoknak megfelelően kell kezelni, tárolni és elhelyezni.

•	253/1997. (XII. 20.) Korm. rendelet az országos településrendezési és építési követelményekről Hatályos 1998. január 1-től
Szennyvíz- és csapadékvíz-elvezetés
47. § (1) Építményt elhelyezni, ha annak telke előtt közműves szennyvízelvezető (közcsatorna) van csak a közcsatornára való rákötéssel lehet.
(5) Szennyvíz csak zártszelvényű csatornában vezethető. Csapadékvíz, talajvíz és kiemelt bányavíz - a vonatkozó hatósági előírások megtartásával - nyílt árokban is vezethető.
(8) A telek, terület csapadékvíz-elvezetési rendszerét úgy kell kialakítani, hogy a víz a terepen és az építményekben, továbbá a szomszédos telkeken és építményekben, valamint a közterületen kárt (átázást, kimosást, korróziót stb.) ne okozzon, és a rendeltetésszerű használatot ne akadályozza.
(9) A csapadékvíz a telken belül elszivárogtatható, ha ez a telek és a szomszédos telkek, továbbá az építmények állékonyságát és rendeltetésszerű használatát nem veszélyezteti.
(10) A telekről csapadékvizet a közterületi nyílt vízelvezető árokba csak zártszelvényű vezetékben és az utcai járdaszint alatt szabad kivezetni. Amennyiben a vízelvezető árok a közút tartozéka, úgy abba a környezetéből - a telkekről - csapadékvíz bevezetése csak az út kezelőjének hozzájárulásával történhet.

Az érintett alkotmányos jog
•	1949. évi XX. törvény a Magyar Köztársaság Alkotmánya
13. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot.
18. § A Magyar Köztársaság elismeri és érvényesíti mindenki jogát az egészséges környezethez.
70/D. § (1) A Magyar Köztársaság területén élőknek joguk van a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez.
(2) Ezt a jogot a Magyar Köztársaság a munkavédelem, az egészségügyi intézmények és az orvosi ellátás megszervezésével, a rendszeres testedzés biztosításával, valamint az épített és a természetes környezet védelmével valósítja meg.

A vizsgálat megállapításai

A belvíz és csapadékvíz elvezetés hiányosságaival kapcsolatos panaszok ügyében több településről érkezett panasz. Az OBH 5923/1999. számú jelentésemben az Országos Vízügyi Főigazgatóság vezetőjét felkértem mind az egyedi ügyek, mind annak országos vizsgálatára, hogy az országos vízügyi felügyelet a feladatellátását hogyan ellenőrzi, illetve annak elmaradása esetén milyen intézkedéseket tesz, illetőleg tehet. Az országos képet adó jelentésemben több kezdeményezést, ajánlást tettem a települési önkormányzatoknak és a regionális vízügyi igazgatóságoknak, illetve a feltárt visszásságok megoldása érdekében a miniszterelnökhöz fordultam.
1. Az OBH 5923/1999. számú jelentésemben az Országos Vízügyi Főigazgatóság vizsgálatának felhasználásával rámutattam, hogy a vízgazdálkodási feladatokat az önkormányzatok megalakulása előtt sem kielégítően látta el az állam (és a tanácsok). Az amúgy sem kellő mértékben kiépített, a belterületi vízrendezéshez és csapadékvíz elvezetéshez szükséges létesítmények leromlása következett be az elmaradt karbantartások miatt. (E létesítmények szinten tartásán kívül a fejlesztésük is elmaradt.) Az építési fegyelem lazulása, az elmaradt hatósági intézkedések következtében több helyen visszafordíthatatlan - vagy csak nagy összegű közpénzek ráfordításával visszafordítható - műszaki állapotok alakultak ki. A vízügyi hatóság vizsgálatára reagálva megállapítottam, hogy ha jogszabály nevesítetten valamely szervezet feladatává tesz egy tevékenységet, nincs helye olyan megállapításnak, hogy ameddig ezt a szervezet is nem gondolja ugyanígy, addig helyette másoknak kell a feladatot ellátni. (Az Ötv. 8. § (2) bekezdése sem vezethet ilyen értelmezéshez.)
2. Az OBH 5923/1999. számú vizsgálatban a konkrét ügyek tanulságai, az Országos Vízügyi Főigazgatóság saját vizsgálatai és szakmai állásfoglalása alapján megállapítható volt, hogy a településeken általában az egészséges környezet vízügyi szempontból való biztosítása, a vízkárok elháríthatósága nem megoldott. Ennek oka a települések többségében elsődlegesen a pénzhiány. Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa felhatalmazása hiányában ezt az okot nem vizsgálhatja és nem minősítheti. Annyi azonban a vizsgálat alapján megállapítható, hogy az eltérő anyagi helyzetű települések nem feltétlenül e helyzetüknek megfelelően látják el vizsgált feladataikat, eltérően és többnyire elégtelenül. Erre az önkormányzati, a jogalkotásról szóló, a vízgazdálkodási, az épített környezet védelméről szóló, a közúti törvények és végrehajtási rendeleteik ellentmondásai lehetőséget is adnak.
Az önkormányzati törvény szerint az önkormányzat a tulajdonával szabadon rendelkezik; maga határozza meg, hogy a feladatai közül melyiket mikor milyen mértékben és módon látja el; rendeletével határoz területének beépíthetőségéről, és ebben senki, egyetlen szakhatóság mégoly megalapozott szakvéleményét sem kötelező tekintetbe vennie.
A jogalkotásról szóló törvény ugyanis az önkormányzati rendeletalkotásban nem állít ugyanolyan szakmai-jogi garanciákat, mint az országos jogszabályokéban, a sajátosságok megoldását pedig rábízza az önkormányzati törvényre.
A vízgazdálkodásról szóló törvény ugyan a belterületi vízrendezés és csapadékvíz elvezetést az önkormányzatok feladatává teszi, de mivel nem kötelezően ellátandóként, elmaradása még annyira sem számonkérhető, mint a kötelező feladatoké.
Az építési törvény és végrehajtási rendeletei rendelkeznek arról, hogy magánterületről magánterületre, magánterületről közterületre nem (vagy milyen különleges feltételekkel) folyhat a csapadékvíz. 
A közúti törvény rendelkezik róla, hogy az út melletti területről nem (vagy milyen különleges feltételekkel) folyhat a víz a közúthoz tartozó árokba. Egyetlen jogszabály sem szabályozza azonban, hogy közútról, más közterületről nem (vagy milyen különleges feltételekkel) folyhat a víz magánterületre.
3.  A vizek  kártételeinek kiküszöbölése,  minimumra csökkenthetősége, az árvizek megelőzése, illetve lehetőség szerinti mederbentartása a környezet mesterséges alakításának jelentős részben függvénye. Ezért a természetes és az épített környezetbe való beavatkozáskor a természeti és műszaki törvényszerűségeket feltétlenül figyelembe kellene venni. A jogalkotáson kívül a jogalkalmazás is kizárólag így lehet eredményes. A települési műszaki jellegű ügyekben (építés, telekalakítás, út-járda-vízépítés stb.) a hatósági hatáskör jelentős részben a jegyzőé, tehát ő a jogalkalmazó. A jegyző munkáltatója az önkormányzat (amely rendeletével az előbb említett hibás szabályok miatt akár arra alkalmatlan területet is kijelölhet beépítésre), ő felel az önkormányzat költségvetésének összeállításáért (amelybe pénzhiány vagy egyéb okok miatt nem tervezi, tervezheti be a szükséges munkákat - például csatornázást), az engedély nélküli munkavégzést le kellene állítania (miközben a saját munkáltatója a munkát végeztető), hivatalbóli eljárásokat kellene kezdeményeznie különböző állagmegóvások érdekében, szabálytalan állapotok felszámolására stb. (miközben a kötelezendő legnagyobb földterület és ingatlantulajdonos a településeken általában maga az önkormányzat). Amennyiben az eljárásában a saját önkormányzata az érintett, kérheti a közigazgatási hivataltól más eljáró hatóság kijelölését (saját munkáltatója kötelezésének ügyében). Magántulajdonosokat csapadékvíz elvezetésre kellene köteleznie, miközben nincs befogadó, amelyet a saját önkormányzatának kellene létesítenie, az általa összeállított költségvetésből.
4. A vizsgálatból az is megállapítható volt, hogy az elmaradt karbantartások (és fejlesztések) a szabálytalanul megszüntetett elvezető, befogadó művek hiánya a rendkívüli, csapadékos időjárás következményeit felerősíti, ha árvízi helyzet következik be, a víz kártételei milliárdosak. Ekkor az eddigi felsorolt alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásság mellé az élethez való jog veszélyeztetése is társul. Az is megállapítható, hogy az ilyen természeti katasztrófák elmúltával az azt okozó hiányosságokat gyakran nem szüntetik meg. Az elkövetett hibákat megismétlik - például ugyanoda építenek, ahol már elöntötte, ledöntötte a víz a rossz helyre épített házakat. A területet nem vonják ki a beépíthető területek közül, nem tiltják meg ott az építést stb. Nyilvánvaló, hogy mindaddig, amíg következmények nélkül lehet ezt tenni (nem tenni), és az állam szükséghelyzetben újra és újra helytáll azok megvédésében is, akik ezt a helyzetet újra és újra létrehozzák, változás nem várható. Mivel az államnak, az önkormányzatoknak e szükséghelyzetben természetesen elsőrendű kötelessége az élet védelme, majd a vagyonbiztonság, a károk enyhítése stb., mindenki hátrányos helyzetbe kerül - önkormányzat, magánszemély - aki a kötelességeit teljesítette, mert egyenlő  elbírálásban részesül azokkal, akik nem. A rendelkezésre álló erőforrások véges volta miatt ugyanis az egy károsult településre, épületre, főre jutható összeg kisebb lesz. Ezért az önhibájukon kívül elháríthatatlan és megelőzhetetlen természeti katasztrófák áldozatává vált emberek hátrányos megkülönböztetése és tulajdonhoz való joguk sérelme is megállapítható. Megállapítottam, hogy a vizsgálatban feltárt helyzet, a részletezett visszásságok és hiányosságok nem orvosolhatók egy-két jogszabály alkotásával vagy módosításával.
Az érintett állampolgároknak az Alkotmány 13. §-ban biztosított tulajdonhoz, a 18. §-ban és a 70/D. §-ban meghatározott egészséghez és egészséges környezethez való jogaival kapcsolatos visszásságok léteznek. Megszüntetésükhöz azonban az állam és az önkormányzatok több, összehangolt intézkedése szükséges. Ezen intézkedéseknek csak egy része olyan, amelyet országgyűlési biztosként ajánlhatok, vagy kezdeményezhetek, és azok is függvényei olyan döntéseknek, amelyeket nem.
Erre, valamint a panaszokban és a vizsgálatokban körvonalazódott probléma horderejére való tekintettel azt kezdeményezem, hogy a miniszterelnök vizsgáltassa meg a jelentésemben összefoglalt helyzetet, és az alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságok orvoslására saját vizsgálata alapján intézkedjék." 
Elek Város Önkormányzatát érintő vizsgálatomban, az OBH 5923/1999. számú jelentésemmel egybehangzóan rámutattam, hogy 1990-től az önkormányzati törvény az önkormányzatoknak feladatként határozza meg a vízrendezést és csapadékvíz-elvezetést, a csatornázást. A vízgazdálkodási törvény ugyancsak az önkormányzatok feladatai között említi a csapadékvíz-elvezetést, a helyi vízrendezés és vízkárelhárítást. Erre vonatkozóan további szabályozást ad a korábban hatályos Országos Építésügyi Szabályzat és a jelenleg hatályos építési követelményekről szóló kormányrendelet. Elek Város Önkormányzata e feladatának eleget kíván tenni, mivel elrendelték egyes területetek vízelvezető rendszerének szakmai felülvizsgálatát. A panaszos bejelentését az önkormányzat alaptalannak minősítette, mivel a védekezési munkák során a lakóingatlanok védelmét tartották elsődlegesnek. Ez az álláspont ellentmondásban van a panaszos által előadotakkal, mivel a panaszos azt sérelmezte, hogy az elárasztásnál 4 héten át  a szennylé lakóingatlanukat rongálta, a kert termőföldje pedig olyan mértékben szennyeződött a trágyalével, kimosott árnyékhelyek tartalmával és állati tetemekkel, hogy az évekre megnehezíti a kertművelést.
A vizsgálat azt is megállapította, hogy az önkormányzat nem intézkedett a vízelvezető rendszer karbantartásáról és nem hívta fel a panaszost az eredeti állapot helyre állításáról.
A vízrendezés és a csapadékvíz-elvezetés megoldatlansága, a panaszos ingatlanának szennylével való elárasztása az Alkotmányban garantált tulajdonhoz való joggal összefüggésben visszás helyzetet teremtett, mivel az épületek  állaga - az időjárástól függően - időről-időre veszélybe kerül. 
Az Alkotmány kimondja, hogy a Magyar Köztársaság területén élőknek joguk van az egészséges környezethez és a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez. Ezt a jogot az állam - többek között - az épített és természetes környezet védelmével valósítja meg. A legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog magában foglalja azt a jogos igényt, hogy az állampolgárok ingatlanaikat zavartalanul használhassák, környezetszennyező, egészségkárosító körülményektől mentesüljenek. Jelen esetben nincs olyan értékelhető körülmény és konkuráló alkotmányos jog, amely ezt a jogot korlátozhatja.
A vizsgálat megállapította, hogy a vízelvezető rendszer állapotából adódóan a panaszos ingatlanát érintő védekezési megoldás az Alkotmányban deklarált egészséges környezethez való joggal összefüggésben visszásságot okozott, ugyanakkor a vízelvezető rendszer szakmai felülvizsgálatának elrendelésével az önkormányzat eleget kíván tenni az önkormányzati és a vízgazdálkodási  törvényben előírt feladatának.  
Vizsgálati jelentésem megküldöm az Alsó-Tisza-Vidéki Vízügyi Igazgatóság vezetőjének is.

kezdeményezés
Felkérem Elek Város Önkormányzatának jegyzőjét, hogy intézkedjen az illegálisan feltöltött árok felszabadításáról, az eredeti állapot helyreállításáról, folyamatos, működőképes állapot fenntartásáról a magánterületen és a közterületen. Biztosítsa a közterületen a víz befogadását.
Felkérem a jegyzőt, hogy a kezdeményezéssel kapcsolatos álláspontjáról, illetve a megtett  intézkedéséről 30 napon belül értesíteni szíveskedjenek.

Budapest, 2001. március 7.

Gönczöl Katalin