OBH 106/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Dr. Gáspárné dr. Pere Katalin

Az eljárás megindulása:
1.) A panaszos beadványában azt sérelmezte, hogy a súlyos Alzheimer kórban szenvedő felesége cselekvőképességet kizáró gondnokság alá helyezési eljárása elhúzódik, ezért nem jutnak a beteg nyugdíjához. Nem tudja megvásárolni az egészségbiztosító által nem támogatott, a beteg számára nélkülözhetetlen gyógyszert.
2.)  A panaszos másik sérelme, hogy felesége nem kapta meg a panaszos véleménye szerint betegsége kezeléséhez legmegfelelőbb gyógyszert, mert azt az egészségbiztosító nem támogatja és az átmenetileg nem folyósított nyugdíj hiánya miatt nem tudják megfizetni. Amennyiben a nyugdíj folyósítása megoldódik, akkor is súlyos gondot jelent az, hogy a gyógyszeres kezelés költsége meghaladja a beteg nyugellátásának összegét.
Saját problémáján túl azért kér a panaszos segítséget, hogy a hasonló betegségben szenvedők, illetve az őket ápoló hozzátartozók gondjai enyhüljenek.

Érintett alkotmányos jogok:
•	Legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog (Alkotmány 70/D. §)
•	A szociális biztonsághoz való jog [Alkotmány 70/E. § (1)-(2) bekezdés]

Alkalmazott jogszabályok:
•	54/1996. (XI.30.) AB határozat
•	A kötelező egészségbiztosítás ellátásairól szóló 1997. évi LXXXIII. törvény (Ebtv.)
•	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.)

Megállapított tényállás:
	A panasznak a gondnokság alá helyezési eljárás elhúzódása miatti részét az Obtv. 29. § (1) bekezdés f.) pontja alapján - tekintettel arra, hogy bírósági eljárásról van szó - hatáskör hiányában az országgyűlési biztos nem vizsgálhatja. Egyébként a panaszos újabb levelében jelezte, hogy időközben a bíróság ítéletet hozott, megoldódott a probléma.
	A panaszos Alzheimer kórban szenvedő felesége kezeléséhez szükséges gyógyszer beszerzésével, illetőleg annak magas ára és a társadalombiztosítási támogatás hiánya miatti súlyos anyagi gondjaival kapcsolatos panasz vizsgálatára - különös tekintettel arra a tényre, hogy nem egyedi esetről van szó - az egészségügyi minisztert kértem fel.
Az egészségügyi miniszter az Alzheimer kórban szenvedő betegek gyógyszereinek társadalombiztosítási támogatása tárgyában lefolytatott vizsgálat eredményeként kialakított álláspontja a következő:
	"Hazai jogrendszerünkben az emberi élet és egészség, a testi épség védelme alkotmányos alapjogként definiált tétel, amely az egyes ember, a családok, emberi közösségek számára elsősorban nem alanyi jogi fogalom, hanem elemi szükséglet.
A betegségek gyógyításával, megelőzésével - így a gyógyszeres kezeléssel - kapcsolatos általános értékrend társadalmilag elfogadott meghatározó motívuma az élettel és egészséggel összefüggő társadalmi szolidaritás, melyben az állam és a polgárok közös felelősségvállalással és igénnyel lépnek fel a betegségekkel szemben. E közös felelősségvállalás és szolidaritás jogrendünkben intézményesítetten a társadalombiztosítás rendszerében jelenik meg.
	A kötelező egészségbiztosítás ellátásairól szóló 1998. évi LXXXIII. törvény 21. §-a értelmében a biztosított, a járóbeteg-ellátás keretében jogosult a gyógyászati céllal rendelt gyógyszer árához nyújtott támogatásra, amennyiben külön jogszabály az adott gyógyszer árához támogatást rendel és azt finanszírozott egészségügyi szolgáltató e feladatra kijelölt orvosa, illetve az Országos Egészségbiztosítási Pénztárral (a továbbiakban: OEP) e feladatra szerződést kötött orvos rendeli, a rendelés a külön jogszabályban foglalt szakmai szabályok szerint történik és a kiszolgáltatásra az OEP-pel e feladatra szerződött forgalmazónál vagy gyártónál kerül sor.
	Azt, hogy a biztosított mely gyógyszer árához és mekkora összegű (mértékű) támogatásra jogosult, a Kormány rendeletben állapítja meg. E döntése meghozatalánál a Kormány a fent említett alkotmányos alapelv, illetve a társadalombiztosítás speciális alapelvei mellett, természetesen az Egészségbiztosítási Alap gyógyszerek támogatására fordítható előre meghatározott költségvetési kereteire is figyelemmel kell legyen.
Az egyes gyógyszerek támogatott gyógyszerkörbe történő befogadása során a Kormány a biztosítottak, illetve a járulékfizetők közös felelősségvállalására tekintettel döntéseit valamennyi biztosított érdekeinek szem előtt tartása mellett kell meghozza, mely döntéseknél kiemelt jelentősége van annak, hogy a támogatott gyógyszerkörbe kerülő gyógyszerek a betegségek kezelésében bizonyítékokon alapuló és költséghatékony terápiát jelentsenek.
	Az Alzheimer kórban szenvedő betegek kezelésére jelenleg két olyan készítmény van forgalomban, amelynek hazai forgalmazója árhoz nyújtott támogatással történő forgalmazásra vonatkozó igényt jelentett be az Országos Egészségbiztosítási Pénztárának. Az egyik - az állampolgári beadványban is említett - Aricept 5 mg-os, illetve 10 mg-os filmtabletta, melynek fogyasztói ára 26 400 Ft, illetve 31 900 Ft, a másik az Exelon elnevezésű kapszula, melynek fogyasztói ára 13 400 Ft.
	A fenti gyógyszerkészítmények támogatott gyógyszerek körébe történő befogadása kérdését - a kormányzati döntés szakmai előkészítését ellátó - Társadalombiztosítási Ár- és Támogatási Bizottság (a továbbiakban: TÁTB) 2001. áprilisában megvizsgálta, és a támogatott gyógyszerköbe történő befogadás kérdésében egyetértett azzal, hogy az Alzheimer kórban szenvedők növekvő száma, ennek egyéni, társadalmi és szociálpolitikai aspektusa egyaránt indokolja a betegség gyógykezeléséhez szükséges gyógyszerek társadalombiztosítási támogatását. Felhívta ugyanakkor a döntéshozók figyelmét arra, hogy a szóban forgó gyógyszerekkel történő kezelés - a gyógyszerek magas árára tekintettel - úgy a betegek, mint a társadalombiztosítás számára óriási költséget jelent, épp ezért a támogatott gyógyszerkörbe történő befogadását csak akkor javasolja, ha az illetékes orvosi szakmai kollégiumok kellő szigorúságú feltételeket határoznak meg a gyógyszer társadalombiztosítási rendelhetőségével szemben. A rendelhetőség kérdése, a pontos orvosi indikáció meghatározása a kérdéses gyógyszerek esetében különösen azért is kiemelten indokolt, mivel a gyógyszer hatása nem gyógyító, hanem csak a folyamatot lassító, tüneteket enyhítő.
	A Kormány ez év márciusában három éves megállapodást kötött a gyógyszer-gyártókkal a gyógyszerárak alakítása tárgyában. E megállapodás részeként a Kormány vállalta, hogy a támogatott gyógyszerek köréről és a támogatás mértékéről évente legalább kétszer döntést hoz, melyre - a megállapodás aláírását követő első ízben - ez év május-június hónapjában kerül sor, így a konkrét készítmények támogatása kérdésében a TÁTB javaslatának mérlegelésére legkorábban, ezen időpontban van lehetőség.
Figyelemmel arra, hogy gyógyszerek piacának jellemzője, hogy a gyógyszer végső felhasználójának (betegnek) csekély a befolyása a gyógyszer kiválasztásában, továbbá, hogy a gyógyszer kereslete általában egy meghatározott betegség kezeléséhez igazodik és nem könnyen cserélhető fel egy másik gyógyszerre, a gyógyszerek árát érintő intézkedések a Kormány egészségpolitikájának részeként azt célozzák, hogy mindenki hozzájuthasson a gyógykezeléséhez szükséges gyógyszerhez. A kormányzati erőfeszítések és a társadalombiztosítás intézményrendszere mellett - a rendelkezésre álló korlátozott költségvetési források okán - ugyanakkor továbbra sem mellőzhető a betegségek kezelésében az egyének, családok és egyéb közösségek aktív részvétele és lehetőség szerinti hozzájárulása.
	A kérdéses betegség kezeléséhez szükséges gyógyszerek Magyarországon forgalomban vannak és orvosi rendelés esetén hozzáférhetők. Függetlenül attól, hogy a gyógyszerek árához jelenleg normatív módon társadalombiztosítási támogatást nem állapítottak meg, a társadalombiztosítás intézményrendszere lehetőséget teremt az egészségi állapotuk és szociális helyzetük alapján rászorult betegek méltányossági alapon történő egyedi támogatására.
	A kötelező egészségbiztosítás ellátásairól szóló 1997. évi LXXXIII. törvény 26. §-a (1) bekezdése c) pontja alapján az OEP főigazgatója - az E. Alap éves költségvetésében meghatározott keretek között - méltányosságból a támogatással nem rendelhető gyógyszerek árához is támogatást nyújthat.
Abban az esetben tehát, ha a biztosított számára a nem támogatott gyógyszer orvos-szakmailag egyértelműen indokolt, de a magas fogyasztói ár okán nem megfizethető, a kötelező egészségbiztosítás ellátásairól szóló törvény lehetőséget teremt az árhoz nyújtott társadalombiztosítási támogatás méltányossági jogkörben történő egyedi megállapítására."
	Az Alkotmánybíróság is több határozatában foglalkozott a legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez fűződő alapjog és az állam ezzel kapcsolatos kötelezettsége tartalmával. "A legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jogosultságként meghatározott alkotmányi követelmény az államnak azt az alkotmányos kötelezettségét jelenti, hogy a nemzetgazdaság teherbíró képességéhez, az állami és a társadalom elehetőségeihez igazodva olyan gazdasági és jogi környezetet teremtsen, amely a legkedvezőbb feltételeket biztosítja a polgárok egészséges életmódjához és életviteléhez". "Annak megítélése, hogy az állam az Alkotmány 70/D. §-án alapuló kötelezettségének milyen rendszerű, típusú és milyen finanszírozású intézményhálózat és orvosi ellátás megszervezésével tesz eleget, a törvényhozó szabadságában és felelősségében tartozik, és a rendszer alkotmányos megítélésének - szélső esetektől eltekintve - alkotmányos mércéje nincs."
	A vizsgálat az Alzheimer kórban szenvedők gyógyszer ellátása, illetve annak finanszírozása jelenlegi rendszerét illetően a vizsgált alkotmányos jogokkal összefüggésben visszásságot nem tárt fel, ezért ajánlást nem teszek.
	Felhívom azonban az Egészségügyi Miniszter figyelmét a TÁTB 2001. áprilisban történt vizsgálata eredményeként kialakított, fentebb már idézett álláspontjára, mely szerint "az Alzheimer kórban szenvedők növekvő száma, ennek egyéni, társadalmi és szociálpolitikai aspektusa egyaránt indokolja a betegség gyógykezeléséhez szükséges gyógyszerek társadalombiztosítási támogatását."

Budapest, 2001. június 8.

Gönczöl Katalin