OBH 44/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Fogarassy Edit
Az eljárás megindulása:
	A Hivatalomhoz forduló panaszos beadványában sérelmezte, hogy közlekedési szabálysértési ügyben tett feljelentése alapján a XIV. kerületi Rendőrkapitányság érdemi vizsgálat nélkül döntött, mikor megszüntette az eljárást. A panaszos ezért hivatali visszaélés miatt feljelentést tett a rendőrség ellen, de a Fővárosi Ügyészségi Nyomozó Hivatal megszüntette a nyomozást. A panaszos a rendőrségi és az ügyészségi határozatok felülvizsgálatát kérte.
Az ügyben alkotmányos jogokkal összefüggő visszásság gyanújára tekintettel vizsgálatot rendeltem el, melynek keretében a BRFK vezetőjétől és a legfőbb ügyésztől tájékoztatást és a vonatkozó iratok megküldését kértem.

Érintett alkotmányos jog:
•	Jogállamiság, jogbiztonság elve (Alkotmány 2. § /1/ bek.)

Alkalmazott jogszabályok: 
•	1978. évi IV. törvény a Büntető Törvénykönyvről (Btk.):
225. § Az a hivatalos személy, aki azért, hogy jogtalan hátrányt okozzon vagy jogtalan előnyt szerezzen, hivatali kötelességét megszegi, hatáskörét túllépi, vagy hivatali helyzetével egyébként visszaél, bűntettet követ el, és három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
•	1973. évi I. törvény a büntetőeljárásról (Be.): 
139. § (1) A nyomozást határozattal meg kell szüntetni, ha 
b) a nyomozás adatai alapján nem állapítható meg bűncselekmény elkövetése, az elkövető kiléte, illetőleg az, hogy a bűncselekményt a gyanúsított követte el, és az eljárás folytatásától sem várható eredmény;
148. § (1) Akinek a hatóság határozata, intézkedése vagy intézkedésének elmulasztása a jogait vagy érdekeit sérti, emiatt panasszal élhet.
(2) Nincs helye panasznak a feljelentés kiegészítése, valamint a nyomozó hatóság egyéb adatszerző tevékenysége során végzett eljárási cselekmények, a nyomozás elrendelése, a vádemelés, továbbá a bizonyítás körébe tartozó nyomozási cselekmények elrendelése és sorrendje miatt. Csak a sértett élhet panasszal a vádemelés mellőzése miatt.
(4) A panaszt a határozat közlésétől, illetőleg az intézkedésnek vagy az intézkedés elmulasztásának a panaszra jogosult tudomására jutásától számított nyolc napon belül lehet a hatóságnál megtenni.
(5) Ha a hatóság a panasznak nem ad helyt, az iratokat huszonnégy órán belül a panasz elbírálására jogosult ügyésznek, illetőleg a felettes ügyésznek köteles nyilatkozatával együtt megküldeni. Az ügyész, illetőleg a felettes ügyész a panaszt nyolc napon belül elbírálja.
•	1968. évi I. törvény a szabálysértésekről (Sztv.):
32. § (1) A rendőrség hatáskörébe utalt szabálysértés miatt
első fokon a rendőrkapitányság,
másodfokon a megyei és a budapesti rendőr-főkapitányság jár el.
42. § (1) A szabálysértési eljárás feljelentés, illetőleg a szabálysértési hatóság részéről eljáró személy észlelése vagy tudomása alapján indul meg.
44. § (2) Az (1) bekezdésben említett, valamint a rendőrségi hatáskörbe tartozó szabálysértések felderítése során a rendőrség gondoskodik az elkövető kilétének megállapításáról, az elkövető és a tanúk kikérdezéséről, a tárgyi bizonyítékok megszerzéséről és az eljárás eredményességét szolgáló körülmények feltárásáról. A rendőrség a helyszínt megszemlélheti, helyiségellenőrzést és személymotozást végezhet, szakértő közreműködését veheti igénybe, a szabálysértés gyanúja esetén pedig az elkövetőt - személyazonosságának megállapítása és a bizonyítékok megszerzése céljából, továbbá ha a szabálysértést felszólítás ellenére nem hagyja abba - feltartóztathatja, előállíthatja. 
48. § (1) A szabálysértési hatóság az eljárást megszünteti, ha:
d) az elkövető személyét, tartózkodási helyét vagy az elkövetés tényét nem sikerült tisztázni, és az eljárás folytatásától nem várható eredmény;
(2) Ha az ismeretlen elkövető kiléte a felderítés során nem állapítható meg, az eljárást a rendőrség illetékes szerve szünteti meg.
68. § (1) A szabálysértési hatóságnak az ügy érdemében hozott első fokú határozata ellen az elkövető, valamint a sértett fellebbezhet. Aki kártérítést kért vagy a kárigényét bejelentette, illetőleg akire nézve a határozat rendelkezést tartalmaz, a határozat őt érintő része ellen ugyancsak fellebbezéssel élhet.
69. § (3) A másodfokú szabálysértési hatóság az első fokú határozatot
a) helybenhagyja;
c) hatályon kívül helyezi és az eljárást megszünteti, vagy új eljárást rendel el, illetőleg más megfelelő intézkedést tesz.
•	17/1968. (IV. 14.) Korm. rendelet az egyes szabálysértésekről:
51. § Aki a közúti közlekedés szabályait - a 43-50. § -ban meghatározott eseteken kívül - megszegi,
tízezer forintig terjedő pénzbírsággal sújtható.
•	1/1975. (II. 1.) KPM-BM együttes rendelet a közúti közlekedés szabályairól:
3. § (1) Aki a közúti közlekedésben részt vesz, köteles
c) úgy közlekedni, hogy a személy- és vagyonbiztonságot ne veszélyeztesse, másokat közlekedésükben indokolatlanul ne akadályozzon, és ne zavarjon.
40. § (8) A járdán - részben vagy teljes terjedelemben - csak akkor szabad megállni, ha
a) azt jelzőtábla vagy útburkolati jel megengedi,
58. § (3) Ha a rendőrhatóság értesítése a (2) bekezdésben foglalt
rendelkezés értelmében nem kötelező, de valamelyik érdekelt a baleset miatt rendőri intézkedést kíván, és a rendőrhatóságot (a legközelebbi rendőrt) haladéktalanul értesíti, a balesettel érintett járművek vezetőinek a rendőri intézkedést meg kell várniuk.
A rendőrhatóság értesítése, illetve rendőri intézkedés hiányában az érdekeltek kötelesek személyazonosságukat és a kötelező felelősségbiztosításuk fennállását hitelt érdemlően igazolni. Ha a baleset folytán megrongálódott jármű vezetője nincs jelen, a károkozó köteles személyi adatait és biztosítója nevét erre alkalmas módon a helyszínen hátrahagyni, és az esetet a felelősségbiztosítási jogszabályok rendelkezéseinek megfelelően a biztosítónak bejelenteni.

A vizsgálat megállapításai:
	A panaszos 1998. december 18-án feljelentést tett a Budapesti XIV. kerületi Rendőrkapitányságon ismeretlen tettes ellen. A feljelentés szerint a panaszos az általa vezetett gépkocsit a járda mellett parkolta le, míg hivatalos ügyet intézett. A várakozó gépkocsinak egy ismeretlen jármű nekiütközött és azt megrongálta. A jármű vezetője adatainak hátrahagyása nélkül távozott a helyszínről. A gépkocsiban keletkezett kár min. 200 000 Ft volt. A baleset helyszínére visszatérő panaszos beszélt az ott található pizzasütő alkalmazottjával, aki szerint egy BKV jármű sofőrje okozta a balesetet.
A rendőrség 1998. december 21-én első fokon megszüntette az eljárást, mert az ismeretlen járművet és annak vezetőjét nem sikerült felkutatni. A baleset helyszínén végzett tanúkutatás szintén nem járt eredménnyel. A panaszos munkáltatója 1999. január 7-én fellebbezett a döntés ellen, és kérte a pizzasütő alkalmazottjának tanúkénti meghallgatását. A BRFK Közlekedésrendészeti Főosztályán az első fokú határozatot január 28-án hatályon kívül helyezték és új eljárás lefolytatását rendelték el, megállapítva, hogy az első fokú hatóság nem tett meg minden olyan intézkedést, mely az elkövető kilétének felderítését elősegítette volna. Az ügy előadója február 19-i jelentésében leírta, hogy a helyszínen beszélt a pizzasütő egyik alkalmazottjával, aki nem tudott érdemi információval szolgálni a balesetről. A XIV. kerületi Rendőrkapitányság 1999. február 22-én ismételten megszüntette az eljárást, mert nem lehetett megállapítani az ismeretlen elkövető kilétét, és az eljárás folytatásától sem volt várható eredmény. Az indoklás szerint a pizzasütő alkalmazottai kicserélődtek, az ott dolgozók pedig nem tudták megmondani, hogy ki láthatta a balesetet. A feljelentő ugyanakkor szabálytalanul parkolt a helyszínen. A határozat ellen a panaszos fellebbezett, de a BRFK március 23-án helybenhagyta az első fokú döntést.
	A panaszos ezt követően feljelentést tett az ügyben első fokon eljáró rendőrök ellen hivatali visszaélés miatt, mert álláspontja szerint anélkül szüntették meg az eljárást, hogy a minimálisan szükséges eljárási cselekményeket elvégezték volna. A panaszos szerint ez a kapitányságvezető utasítására történt, aki volt munkáltatójának személyes ismerőse. Időközben ugyanis a panaszos munkaviszonyát a munkáltatója - arra hivatkozva, hogy a balesetet nem jelentette azonnal - 1999. január 7-én, rendkívüli felmondással megszüntette, a ki nem fizetett bérét pedig visszatartotta. A panaszos ezért munkaügyi pert indított volt munkáltatója ellen.
A Fővárosi Ügyészségi Nyomozó Hivatal a feljelentés kiegészítése után, 1999. július 1-én elrendelt nyomozást november 17-én megszüntette, mert a nyomozás adatai alapján nem lehetett megállapítani bűncselekmény elkövetését. A nyomozás során tanúként hallgatták ki a feljelentőt, volt munkáltatóját, a szabálysértési ügy előadóját, a felettesét és egy volt kollegáját, valamint a pizzasütő alkalmazottját, aki a feljelentő szerint látta az esetet. Utóbbi tanú azonban tagadta, hogy ezt állította volna a panaszosnak. Megállapították továbbá, hogy a rendőri jelentésben szereplő nevű alkalmazott nem dolgozott a pizzasütőnél. Nem bizonyosodott be azonban, hogy a XIV. kerületi Rendőrkapitányság vezetője vagy beosztottai - a feljelentő volt munkáltatójának kérésére - hivatali kötelességüket megszegték, vagy hivatali helyzetükkel visszaéltek volna azon célzattal, hogy a panaszosnak jogtalan hátrányt okozzanak, munkáltatójának pedig jogtalan előnyt szerezzenek.
A Fővárosi Főügyészség a nyomozást megszüntető határozat ellen benyújtott panaszt december 15-én elutasította. A feljelentő ismételt panaszát a Legfőbb Ügyészség 2000. július 3-án szintén elutasította. A legfőbb ügyész tájékoztatása szerint "amennyiben a szabálysértési ügy előadója felületesen járt el, ez önmagában nem elegendő a hivatali visszaélés megállapítására, tekintettel arra, hogy a tényállásban foglalt elkövetési magatartások valamelyikét célzatosan kell végrehajtani. Az ügyben 1999. február 19-én készült rendőri jelentés valóságtartalmát illetően kétség merülhet fel, de a rendelkezésre álló ellentmondó adatok nem alapozzák meg az eljáró rendőrrel szemben a közokirat-hamisítás alapos gyanúját, így az eljárás folytatására vagy egyéb intézkedésre nincs törvényes lehetőség."
	Vizsgálatom során - a kapott tájékoztatás és a beszerzett iratok alapján - a hatóságok eljárásával összefüggésben nem tártam fel alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságot.  Az eljárást ill. a nyomozást megszüntető határozatokat törvényesen hozták meg, hivatali visszaélés elkövetését nem lehetett bizonyítani. A Fővárosi Munkaügyi Bíróság ugyanakkor 2000. január 10-én a felperes panaszos kereseti kérelmének helyt adott: megállapította a rendkívüli felmondás jogellenességét, és kötelezte a munkáltatót az elmaradt munkabér, végkielégítés és kamat megfizetésére. Mindezekre tekintettel a legfőbb ügyész és a budapesti rendőr-főkapitány tájékoztatását elfogadom, és a vizsgálatot lezárom.

Budapest, 2001. május 29.

Gönczöl Katalin