OBH 4/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: Dr. Somosi György

Az eljárás megindítása

Az Új Dunántúli Napló című lap 1999. december 20-i száma "Szomjaznak a családok"  címmel cikket jelentetett meg. Az írás szerint több olvasó panaszkodott, hogy nincs vizük, mert elzárták az utcájukban a közkutakat.

Mivel a rendelkezésemre álló információk alapján a legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog sérelmének gyanúját kizárni nem lehetett, az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16. § (2) bekezdésében kapott felhatalmazással élve a fenti cikk alapján hivatalból vizsgálatot indítottam. Eljárásom során tájékoztatást kértem az intézkedésről Kővágószőlős Község Polgármesterétől, majd rövid úton a település jegyzőjétől kértem további felvilágosítást.

A megállapított tényállás

A községben a Mecsekérc Környezetvédelmi Rt. végezte a vízvezeték-hálózat rekonstrukciós munkáit. A régi, elhasználódott, nem megfelelő anyagból készült vezetékeket az üzemeltető csak veszteségesen tudta működtetni. Az Önkormányzat kérte, hogy a tervekben szerepeljen a vízvezeték-rendszer cseréje is, amely a kivitelezés során megtörtént.

A polgármester utalt arra, hogy az elszegényesedéssel egyidejűleg egyre többen vásárolnak nem lakó ingatlant, majd odaköltöznek. Az ingatlanokat nem minősítik át lakóingatlanná, nem végzik el a szükséges átalakításokat sem.

A Horgas dűlőben olyan illegális vízvezeték létezett, amelyet egykor a kerttulajdonosok engedély nélkül, saját maguk létesítettek és azt az évek folyamán tovább bővítettek.

A dűlőben élők jelenleg a község közkútjaiból juthatnak egészséges ivóvízhez, melynek díját az Önkormányzat fizeti.

Sem az Önkormányzat, sem az üzemeltető nem zárkózik el a hálózat további bővítésétől, de a polgármester erre csak az ott élők anyagi tehervállalásával, a vonatkozó szabályok betartásával lát lehetőséget. A Horgas-dűlő lakóit még a kivitelezés megkezdése előtt felhívták a vízfogyasztás legalizálására.

Az ügy jogszabályi háttere

A helyi önkormányzatokról szóló 1990. évi LXV. törvény 8. § (4) bekezdése szerint a települési önkormányzat köteles gondoskodni az egészséges ivóvízellátásról....
A 112. § úgy szól, hogy e törvény 8. § (4) bekezdésében előírt az egészséges ivóvíz ellátásának biztosításáról minden községben legkésőbb az 1990. évben megválasztott helyi önkormányzati képviselő-testület megbízatásának a lejártáig kell gondoskodni.

A közműves ivóvízellátásról és a közműves szennyvízelvezetésről szóló 38/1995. (IV.5.) Korm. rendelet 3. § (1) bekezdése szerint a szolgáltatásra, illetőleg a szolgáltató részére végzett víz és szennyvíz átadás-átvételre a fogyasztónak a szolgáltatóval, illetőleg az átadónak az átvevővel szerződést kell kötnie, amely tartalmazza: a) a szerződő felek és azonosító adatai körében a felek nevét, címét vagy jogi személy, illetőleg jogi személyiséggel nem rendelkező szervezet esetén annak székhelyét, cégjegyzékszámát, továbbá természetes személy esetén a személyi adatok körében anyja nevét, születési helyét és idejét; b) a szerződés tárgyának fontosabb műszaki jellemzőit, a mennyiségi és minőségi adatokat; c) a szerződés időbeli hatályát, a szolgáltatás, illetőleg a víz- és szennyvízátadás megkezdésének időpontját; d) a teljesítés helyét; e) az ellenérték megállapításának, ezen belül a számlázásnak, a mérőeszköz leolvasásának és a számla kiegyenlítésnek a módját; f) a szerződésszegés következményeit; g) a fogyasztó, illetőleg az átvevő személyében bekövetkezett változás bejelentési kötelezettségét a szolgáltató, illetőleg átadó részére; h) egyéb, a szerződő felek által lényegesnek tartott feltételeket.

A 4. § (1) bekezdése úgy rendelkezik, hogy a víziközmű törzshálózat mentén fekvő ingatlanoknak a víziközmű hálózatba történő bekötését az ingatlan tulajdonosa vagy egyéb jogcímen használója a szolgáltatónál kezdeményezheti, akinek a szolgáltató a bekötés lehetőségeiről és feltételeiről előzetes tájékoztatást ad.

Az 5. § (1) bekezdése kimondja, hogy ha a bekötés nem a víziközmű törzshálózati beruházás részeként, azzal egy időben valósul meg, a) a bekötővezeték megépítéséhez, átalakításához és megszüntetéséhez a hatósági engedélyek mellett a szolgáltató írásbeli hozzájárulása is szükséges; b) a bekötés költségei - kötelezés kivételével - a bekötés kezdeményezőjét terhelik; c) a szolgáltatói hozzájárulás iránti kérelemhez a bekötés kezdeményezőjének e rendelet melléklete szerinti tervet kell benyújtania; d) a kötelező közműnyilvántartással kapcsolatban előírt geodéziai bemérésekről - a hálózatba bekötést kezdeményező költségére - a szolgáltatónak kell gondoskodnia; e) a szolgáltató a hozzájárulásról a kérelem kézhezvételétől számított 15 napon belül nyilatkozni köteles.

A 8. § (1) bekezdése kimondja, hogy a szolgáltatásért a fogyasztónak külön jogszabály szerinti díjat kell fizetnie, kivéve, ha a szolgáltatóval ennél alacsonyabb díj alkalmazásában állapodott meg.

A 14. § (1) bekezdése úgy rendelkezik, hogy a közkifolyók vizét - háztartási szükségletük kielégítése céljára - a közműves vízellátásba be nem kötött ingatlanok lakói vehetik rendszeresen igénybe.
A (2) bekezdés szerint a szolgáltató és a polgármester hozzájárulása szükséges a közkifolyóknak nem háztartási vízszükséglet kielégítése (így például építkezés, gépkocsimosás) céljára, illetőleg a víznek a közterületen lévő tűzcsapról nem tűzoltási célra történő rendszeres igénybevételéhez.
A (3) bekezdés kimondja, hogy abban az esetben, ha az (1) és a (2) bekezdés szerinti vízhasználat díját és fizetésének módját jogszabály másként nem állapítja meg, a törzshálózatról történő közterületi vízvétel az önkormányzat vízfogyasztásának minősül, a díjat a szolgáltatónak a települési önkormányzat fizeti.

Az érintett alkotmányos jog

A 70/D. § (1) bekezdése kimondja, hogy a Magyar Köztársaság területén élőknek joguk van a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez.
A vizsgálat megállapításai

A helyi önkormányzatokról szóló 1990. évi LXV. törvény 112. §-a az egészséges ivóvíz ellátásának biztosítására az 1990. évben megválasztott helyi önkormányzati képviselő-testület megbízatásának lejártáig szabott határidőt.

Az ügyben érintett terület, a Horgas-dűlő Kővágószőlős külterületén fekszik. Az épített környezet alakításáról és védelméről szóló 1997. évi LXXVIII. törvény szerint a külterület a település közigazgatási területének belterületnek nem minősülő, elsősorban mezőgazdasági, erdőművelési, illetőleg különleges (pl. bánya, vízmeder, hulladéktelep) célra szolgáló része.

Az itt lévő gazdasági épületek funkciója attól, hogy a tulajdonosok lakásnak használják azokat, nem változott meg. A tulajdonosoknak tisztában kell lenniük ingatlanaik fekvésével, a terület infrastrukturális ellátottságával, és ennek ellenére használják lakásnak ingatlanaikat. A rendeltetéstől eltérő használat nem vonja maga után az önkormányzat beruházási kötelezettségét.

Az ivóvíz fogalmát a vízgazdálkodásról szóló 1995. évi LVII. tv. melléklete határozza meg: ivóvíz a rendszeres emberi fogyasztásra alkalmas, a fizikai, a kémiai, a bakteriológiai, a toxikológiai és radiológiai határértékeknek megfelelő víz. A vízvezeték-hálózat felújításával az egészséges ivóvízellátás a településen korszerű rendszeren keresztül történik.

A település jegyzője arról tájékoztatott, hogy a Horgas-dűlőben legálisan működő közkutak nincsenek, így azok elzárására sem kerülhetett sor. Az intézkedés az illegális rácsatlakozásokra vonatkozott, így a vízért korábban egyáltalán nem fizető lakosokat érintette. A 38/1995. (IV.5.) Korm. rendelet értelmében a szolgáltatásra, illetőleg a szolgáltató részére végzett víz és szennyvíz átadás-átvételre a fogyasztónak a szolgáltatóval, illetőleg az átadónak az átvevővel szerződést kell kötnie.

Álláspontom szerint nem merül fel alkotmányos joggal összefüggő visszásság egy olyan intézkedés kapcsán, amikor az illegális vízvezetékek elzárásával a vízért nem fizető vízfogyasztók vízvételi lehetőségét szüntetik meg, miközben a szolgáltatásba szabályszerűen bekapcsolt fogyasztók az elfogyasztott mennyiség után díjat fizetnek. Méltánytalan a vízért fizető állampolgárokkal szemben, ha mások illegálisan kiépített hálózaton keresztül ingyen juthatnak ivóvízhez. A szolgáltatásért nem fizető, a vízhez korábban illegális rendszeren keresztül hozzájutó személyek számára is lehetőség van a hálózat bővítésére.

Az intézkedés nem sért alkotmányos jogot, csupán megszünteti az illegális, ellenszolgáltatás nélküli vízfogyasztás lehetőségét.

Budapest, 2000. április10.

Gönczöl Katalin