OBH 5206/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Dr.Gál Attila

Az eljárás megindulása
	A panaszos az 1999. november 3-án kelt beadványával azért fordult az Országgyűlési Biztos Hivatalához, mert álláspontja szerint az emberi méltósághoz való jog védelmére, valamint a gyermeki jogok megóvására köteles állami szervezetek eljárásaikkal illetve mulasztásaikkal alkotmányos jogokkal összefüggő sérelmeket okoztak unokájának, fk. B.-F. Szabolcsnak. Beadványában a panaszos előadta, hogy menye, Dr. S.Zs., 1999. július 5. napján feljelentést tett ismeretlen tettesek ellen a Mórahalmi Rendőrőrsön lopás büntette miatt, mert ellopták  gyermekeinek megtakarított pénzét és egy CD lemezt. Ezen kívül megrongálták a lakásában levő számítógépet is. Még a feljelentés napján a feljelentőt felhívta gyermeke, fk. B.-F. Szabolcs egyik iskolatársának édesapja, közölve vele azt, hogy nála van az a négy gyerek, akik  sérelmére a betörést elkövették. A panaszos, a Szegedi Rendőrkapitányság vezetőjénél, majd a megyei rendőrfőkapitánynál és a fiatalkorúak ügyészénél, a nyomozás  elhúzódását, továbbá azt sérelmezte, hogy unokáját az elkövetők, akik közül három unokájának osztálytársa, állandóan zaklatják. Mivel azok intézkedést nem tettek, fk. B-F. Szabolcs zaklatása nem szűnt meg, sőt az elkövető fk-ak egyikének édesanyja azt követelte, hogy a panaszos unokáját távolítsák el az iskolából. Unokája, - írja panaszos - "eljutott a gyermeki lélek tűrőképességének a maximumáig". Kéri az országgyűlés biztos segítségét, mert álláspontja szerint az említett   szervek és személyek mulasztásai illetve nem megfelelő eljárása vezetett annak a helyzetnek a kialakulásához, hogy unokája - az iskolában őt érő atrocitások következményeként - közel áll a pszichikai összeroppanáshoz.
	A panasz alapján felmerült a jogállamiság és az abból eredő jogbiztonság követelménye, a tisztességes eljáráshoz való jog, továbbá az emberi méltósághoz való jog sérelmének gyanúja. Ezért az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LXIX. sz. törvény (Obtv.) 16.§-ának (1) bekezdésében foglalt rendelkezés alapján az ügyben vizsgálatot rendeltem el.
	Eljárásom során megkerestem Szeged Megyei Jogú Város jegyzőjét, a Szegedi Deák Ferenc Gimnázium igazgatóját, valamint Csongrád Megye rendőrfőkapitányát, és a megyei főügyészt  kérve, hogy tájékoztassanak a beadvánnyal kapcsolatos álláspontjukról, illetve az ügy jelenlegi állásáról. Kértem, hogy az ügyben keletkezett iratokat is küldjék meg.

Az érintett alkotmányos jogok
•	Az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiság és az abból eredő jogbiztonság követelménye, a tisztességes eljáráshoz való jog.
•	Az Alkotmány 54. § (1) bekezdésében meghatározott, az emberi méltósághoz való jog.
•	Az Alkotmány 55. § (1) bekezdésében biztosított, a személyi biztonsághoz való jog.

Az alkalmazott jogszabályok
•	A Büntető Törvénykönyvről szóló 1978. évi IV. törvény (Btk.)
32. § A büntethetőséget megszünteti
d) a cselekmény társadalomra veszélyességének megszűnése vagy csekéllyé válása,
36. § Nem büntethető az, akinek a cselekménye az elbíráláskor már nem veszélyes vagy olyan csekély fokban veszélyes a társadalomra, hogy - személyére is figyelemmel - a törvény szerint alkalmazható legenyhébb büntetés is szükségtelen.
71. § (1) Megrovásban kell részesíteni azt, aki a cselekménye társadalomra veszélyességének csekély foka (28. §) vagy csekéllyé válása (36. §) miatt nem büntethető.
(2) Megrovásban részesíthető az is, aki a cselekménye társadalomra veszélyességének megszűnése (36. §) miatt nem büntethető, vagy akinek a büntethetősége a törvényben meghatározott egyéb okból [32. § e) pont] szűnt meg.
(3) A megrovással a hatóság rosszallását fejezi ki, és az elkövetőt felhívja, hogy a jövőben tartózkodjék bűncselekmény elkövetésétől.

•	A büntető eljárásról szóló 1973. évi I. törvény (Be.)
139. § (1) A nyomozást határozattal meg kell szüntetni, ha
c) a büntethetőséget kizáró vagy megszüntető ok áll fenn;
148. § (1) Akinek a hatóság határozata, intézkedése vagy intézkedésének elmulasztása a jogait vagy érdekeit sérti, emiatt panasszal élhet.

•	A Gyermek jogairól szóló, New Yorkban, 1989. november 20-án kelt Egyezmény kihirdetéséről szóló 1991. évi 64. sz. törvény
1. § Az Országgyűlés a Gyermek jogairól szóló, New Yorkban, 1989. november 20-án kelt Egyezményt e törvénnyel kihirdeti.
1. cikk
Az Egyezmény vonatkozásában gyermek az a személy, aki tizennyolcadik életévét nem töltötte be, kivéve ha a reá alkalmazandó jogszabályok értelmében nagykorúságát már korábban eléri.
2. Az Egyezményben részes államok megteszik a megfelelő intézkedéseket arra, hogy a gyermeket hatékonyan megvédjék minden, bármely formában jelentkező megkülönböztetéstől és megtorlástól, amely szülei, törvényes képviselői vagy családtagjai jogi helyzete, tevékenysége, véleménynyilvánítása vagy meggyőződése miatt érhetné őt.
19. cikk
1. Az Egyezményben részes államok megtesznek minden arra alkalmas, törvényhozási, közigazgatási, szociális és nevelési intézkedést, hogy megvédjék a gyermeket az erőszak, a támadás, a fizikai és lelki durvaság, az elhagyás vagy az elhanyagolás, a rossz bánásmód vagy a kizsákmányolás - ideértve a nemi erőszakot is - bármilyen formájától mindaddig, amíg szüleinek vagy valamelyik szülőjének, illetőleg törvényes képviselőjének vagy képviselőinek, vagy bármely más olyan személynek, akinél elhelyezték, felügyelete alatt áll.
2. Ezek a védelmi intézkedések szükség szerint olyan hatékony eljárásokat foglalnak magukban, amelyek a gyermek és gondviselői számára szükségesek szociális programok létrehozását teszik lehetővé, továbbá a fentebb leírt rossz bánásmód eseteiben hozzájárulnak a cselekmény felismeréséhez, bejelentéséhez, a jelentés illetékes helyre juttatásához, vizsgálatához, kezeléséhez és az esetek figyelemmel kíséréséhez; szükség szerint magukban foglalják a bírói beavatkozással kapcsolatos eljárást is.

•	A közoktatásról szóló 1993. évi LXXIX. sz. törvény
2.§ (4) Az óvoda, az iskola, a kollégium - az e törvényben meghatározott feladatai ellátásának keretei között - felelős a gyermekek, tanulók testi, értelmi, érzelmi, erkölcsi fejlődéséért, a gyermek- és tanulói közösség kialakulásáért és fejlődéséért.
10. § (2) A gyermek, illetve a tanuló személyiségét, emberi méltóságát és jogait tiszteletben kell tartani, és védelmet kell számára biztosítani fizikai és lelki erőszakkal szemben. A gyermek és a tanuló nem vethető alá testi fenyítésnek, kínzásnak, kegyetlen, embertelen megalázó büntetésnek vagy bánásmódnak.
mányzat egyetértési jogot gyakorol.
41. § (1) A nevelési-oktatási intézményekben a gyermekek nevelését, a tanulók nevelését és oktatását, a lelkiismereti szabadság és a különböző világnézetűek közötti türelmesség elve alapján kell szervezni.
76. § (1) Ha a tanuló a kötelességeit vétkesen és súlyosan megszegi, fegyelmi eljárás alapján, írásbeli határozattal fegyelmi büntetésben részesíthető.
(2) A fegyelmi büntetés lehet
a) megrovás;
b) szigorú megrovás;
c) meghatározott kedvezmények, juttatások csökkentése, illetőleg megvonása;
d) áthelyezés másik osztályba, tanulócsoportba vagy iskolába;
e) eltiltás az adott iskolában a tanév folytatásától;
f) kizárás az iskolából.
(3) Tanköteles tanulóval szemben a (2) bekezdés e)-f) pontjában meghatározott fegyelmi büntetés nem alkalmazható. A (2) bekezdés d) pontjában szabályozott fegyelmi büntetés akkor alkalmazható, ha az iskola igazgatója a tanuló átvételéről a másik iskola igazgatójával megállapodott. A (2) bekezdés c) pontjában meghatározott fegyelmi büntetés szociális kedvezményekre és juttatásokra nem vonatkoztatható.
 (6) A fegyelmi büntetés megállapításánál a tanuló életkorát, értelmi fejlettségét, az elkövetett cselekmény súlyát figyelembe kell venni. A fegyelmi büntetést a nevelőtestület hozza. Az iskolai, kollégiumi diákönkormányzat véleményét a fegyelmi eljárás során be kell szerezni.
(8) A tanulóval szemben ugyanazért a kötelességszegésért csak egy fegyelmi büntetés állapítható meg. Ha a kötelességszegés miatt az iskolában és a kollégiumban is helye lenne fegyelmi büntetés megállapításának - a nevelési-oktatási intézmények eltérő megállapodásának hiányában - a fegyelmi büntetést abban a nevelési-oktatási intézményben lehet megállapítani, amelyikben az eljárás előbb indult.

A vizsgálat megállapítása
	A vizsgálatom során a megkeresett hatóságok, valamint az érintett iskola igazgatója a kért felvilágosítást megadták és az ügyre vonatkozó iratok másolatait megküldték. Mindezek alapján a következőket állapítottam meg:
A panaszos menye, Dr. S. s. sérelmére elkövetett lopás miatt a nyomozást a Szegedi Rendőrkapitányság még a feljelentés napján 1999. július 5. napján, 4120/1999.bü. szám alatt elrendelte. A nyomozás során megállapították, hogy négy fiatalkorú, akik közül hárman feljelentő  másodikos gimnazista fiának osztálytársai, 1999. június végén elhatározták, hogy fk. B-F. Szabolcsot egy korábbi sérelem miatt megleckéztetik oly módon, hogy elrontják számítógépes programját. Ennek megfelelően, 1999. július 1. napján az említett fiatalkorúak közül ketten dolog elleni erőszakkal behatoltak a feljelentő mórahalmi lakásába, két fiatalkorú pedig az utcán figyelve biztosította a cselekmény végrehajtását. A számítógép átprogramozásán kívül, ami 30.200 Ft összegű kárt okozott, a két fiatalkorú 23.000 készpénzt, egy CD lemezt és kisebb élelmiszert is eltulajdonítottak. Az eltulajdonított készpénzből 3-3000 Ft-t az utcán várakozó társaiknak adtak, az élelmiszert pedig közösen elfogyasztották. Az okozott kár részben a lefoglalt készpénzzel megtérült, a fennmaradó részét pedig az egyik elkövető törvényes képviselője megtérítette.
	A Csongrád Megyei  Főügyészség  3.B.2158/1999. számú határozatával 1999. november 5-én - a Be. 139.§-ában meghatározott büntethetőséget megszüntető okra hivatkozva - a nyomozást a négy fiatalkorú elkövetővel szemben megszüntette és őket a Btk. 71. §. szerinti megrovásban részesítette. A határozatának indoklása rámutatott a következőkre: "Tekintettel (...) arra, hogy gyanúsítottak fenti bűncselekményeket alkalomszerűen, eseti jelleggel követték el, valamint arra, hogy az elkövetési érték mind a lopási mind a rongálási cselekmények vonatkozásában viszonylag csekély mértékű, a szabálysértési értékhatárt alig meghaladó volt, és a keletkezett kár a nyomozás elrendelését követően szinte teljes egészében megtérült, ... továbbá arra, hogy a gyanúsítottak a nyomozás során a bűnösségre is kiterjedő feltáró jellegű beismerő vallomást tettek, így cselekményük az elbíráláskor már olyan csekély fokban veszélyes a társadalomra, hogy gyanúsítottak személyére is figyelemmel a törvény szerint is alkalmazható legenyhébb büntetés kiszabása is szükségtelen."
A megszüntető határozat ellen a beadványt tevő panasszal élt, arra hivatkozva, hogy a nyomozóhatóság és az eljáró ügyészség elfogult. Véleménye szerint a nyomozás megszüntetése még megrovás alkalmazása  mellet is túlzottan enyhe következmény volt.
A Legfőbb Ügyészség NF. 10.931/1999. számú, 1999. december 20-án kelt határozatával elutasította a panaszt, mert azt alaptalannak tartotta és mert nem a jogosulttól származott. Határozatában azt is, hogy elfogultságra utaló körülmények  nem állapíthatóak meg.
A megrovást  mind a négy fiatalkorúval szemben a Csongrád Megyei Főügyészség 2000. január 14-én foganatosította.
	A panaszos által sérelmezett nyomozást 1999. július hó 5. napján rendelték el és azt befejezve, vádemelési javaslattal 1999. október 19. napján terjesztette fel a nyomozó hatóság az ügyészhez. Az alig több mint három hónapig tartó nyomozás, nem jelenti az eljárás indokolatlan elhúzódását, különösen akkor nem, ha azt is figyelembe vesszük, hogy a nyomozás során kötelezően be kellett szerezni a fiatalkorú elkövetők iskolai jellemzését, amelyeket az iskola, a nyári szünetre tekintettel, csak hosszabb idő elteltével tudta a nyomozóhatóságnak megküldeni.  A nyomozás időtartama tehát a jogállamiság és az abból eredő tisztességes eljáráshoz való jogot nem sértette és nem veszélyeztette.
	Panaszos sérelmesnek tartja a nyomozásnak, a fiatalkorúak megrovása melletti megszüntetését is.  Annak eldöntése, hogy a bűncselekmény elkövetőjével szemben az ügyész vádat emel, vagy más, a törvényben megengedett intézkedést alkalmaz, az ügyész hatáskörébe tartozik. Az ügyész e mérlegelési tevékenységét vizsgálni ugyan nincs hatásköröm, de így is megállapítható, hogy az ügyész döntésekor messzemenőn  figyelembe vette a Btk. 108. §-ának rendelkezését, amely szerint:  
108. § (1) A fiatalkorúval szemben alkalmazott büntetés vagy intézkedés célja elsősorban az, hogy a fiatalkorú helyes irányba fejlődjék, és a társadalom hasznos tagjává váljék.
(2) Büntetést akkor kell kiszabni, ha intézkedés alkalmazása nem célravezető.
	A panasz szerint B-F. Szabolcs zaklatása, bántalmazása a büntető feljelentés megtételét követően folyamatos volt. Ennek megszüntetése végett többször kérte a rendőri szervek intézkedését. Utal arra a panaszos, hogy már  a büntető eljárás alatt fk. B-F. Szabolcs édesapja távbeszélőn jelezte az ügy előadójának, hogy fiát a testnevelési órán az egyik gyanúsított, futballozás során egy labdával valószínűleg szándékosan fejberúgta. Szándékosság azonban - amint arra a nyomozó hatóság rámutatott, nem volt megállapítható. Fk. B-F. Szabolcs az eset alkalmával a kapusi teendőket látott el, s ilyenkor elkerülhetetlen az, hogy a kapuba berúgni kívánt labda a kapust valamilyen nemesebb testrészén is ne érintse.
	A Csongrád Megyei Rendőr-főkapitányság pszichológusa pedig, a panaszosi beadvány ismeretében, 2000. január 19-én beszélgetést folytatott sértettel, a panaszos unokájával. A pszichológus arra próbált választ kapni, hogy miképpen alakult a sértett és az elkövetők viszony az elmúlt hónapokban. A beszélgetés során a sértette elmondta, hogy a nyári esemény óta társaival való viszonya negatív irányban változott meg. Bizonyos helyzetekben úgy érzi, hogy a társaitól elszenvedett molesztálások tudatosak, bántó szándékúak. Szükségesnek érezte egy beszélgetés megszervezését érintett osztálytársaival. A Deák Ferenc Gimnázium igazgatójával egyeztetve, 2000. január 28-án sor került erre a közös beszélgetésre, ahol a pszichológus a köztük lévő viszony megállapítására és rendezésére tett kísérletet. A négy osztálytárs egyhangúan annak a véleményének adott hangot, hogy törekedni fognak a félreérthető kommunikáció elkerülésére, illetve kerülni fogják az olyan helyzeteket, amely a viszonyukat tovább rontaná.  Tekintettel arra, hogy még két és fél évet ugyanabban az  osztályban szeretnének eltölteni, segítik egymást a kapcsolat rendezésében. A gimnázium igazgatója elmondta, hogy különös figyelemmel kísérik a tanárok és az osztályfőnök a tanulók egymás közötti viszonyának alakulását és amennyiben szükséges, segítenek a feszültségmentes viszony alakulásában.
	A panaszos sérelmezte az iskolai fegyelmi büntetés enyheségét is. Megítélése szerint a bűncselekményt elkövető fiatalkorúakat az iskolából el kellett volna távolítani.
1999. december 1-jén a szegedi Deák Ferenc Gimnáziumban az ügy kivizsgálására létrehozott Fegyelmi Bizottság meghallgatta a korábban bűncselekményt elkövető  négy tanuló közül az iskola három tanulóját (a negyedik fiatalkorú nem a Deák Gimnázium tanulója). 1999. december 2-án a Fegyelmi Bizottság igazgatói intésben részesítette a gimnázium e három tanulóját. A határozat azzal indokolta a döntést, hogy a tanulók súlyosan megsértették az iskola házirendjét, valamint tanulótársuk személyiségi jogait, de figyelembe vette a fegyelmi vétséget elkövetők addigi magatartását is. A fegyelmi eljárás a fegyelmi büntetés alkalmazásával lezárult. A közoktatási törvény 76. § (8) bekezdése szerint a tanulóval szemben ugyanazért a kötelességszegésért csak egy fegyelmi büntetés szabható ki, azt pedig a Fegyelmi Bizottság már jogerősen kiszabta. A fegyelmi büntetésben részesített tanulók tehát folytathatják tanulmányaikat ugyanabban az intézményben ahol a fegyelmi büntetést velük szemben alkalmazták.
	Összességében megállapítottam, hogy B.-F. Szabolcs alkotmányos jogai nem sérültek és jelenleg sincsenek veszélyeztetve, alkotmányos visszásság nem állapítható meg. Ezért a vizsgálatot lezártam. Erről jelentésem megküldésével értesítem a panaszost, a Csongrád megyei Rendőr-főkapitányságot, a Szegedi Rendőrkapitányság Mórahalmi Rendőrőrsét, a Csongrád megyei Főügyészséget, a Szegedi Deák Ferenc Gimnáziumot, és a Szeged Megyei Jogú Város Önkormányzatának Polgármesterét.

Budapest, 2000. december 11.

Gönczöl Katalin