OBH  4925/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: dr. Izafé Éva
Az eljárás megindulása
	Panaszos beadvánnyal fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mivel sérelmezte Mezőnagymihály Község Önkormányzatának eljárását az árvízkárral kapcsolatos ügyében.
	A vizsgálat a tulajdonhoz, a szociális biztonsághoz való jog, a hátrányos megkülönböztetés tilalmának megsértése és a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelményének érintettsége miatt indult.

A megállapított tényállás
	A panaszos előadta, hogy Mezőnagymihály községben 1999. július 16-án árvíz pusztított, melynek során lakóházuk is megrongálódott, s a ház egy része megsüllyedt. Az önkormányzat a kárt felmérte és 200 ezer forintra becsülte a helyreállítás összegét. Sérelmezte, hogy három hónap eltelte után sem kapott értesítést az anyagi támogatás folyósításáról, holott tudomása szerint a község jelentős költségvetési támogatást kapott a károk helyreállítására. A támogatás egy részét - álláspontja szerint - útépítésre, orvosi rendelő tetőszerkezetének felújítására vagy olyan településrészeken használták fel, ahol az árvíz nem pusztított. A kárfelmérés jegyzőkönyvét és a 200 ezer forint megállapításáról szóló adatlapot a panaszos csatolta. 
	A település jegyzője arról tájékoztatott, hogy az árvíz miatt a panaszos ingatlanát kár  érte, ezt 200 ezer forintra becsülték. A károsult panaszos a biztosítónál is bejelentette kárigényét. A községben több mint 20 ház sérült meg, 4 épület életveszélyessé vált. A költségvetési támogatás csak azokra az ingatlanokra érkezett, amelyek nem voltak biztosítva, a tulajdonosok jövedelmi viszonyai kedvezőtlenek és szociális helyzetük is indokolttá tette a támogatást. Ebből a körből a panaszos kiesett, egyrészt az ingatlanbiztosítása, másrészt a szociális  helyzete miatt. A kárfelmérés során soha nem tettek olyan ígéretet, hogy a becsült értéket a károsultak bizonyosan megkapják, mivel bizonytalan volt a központi támogatás összege. A magántulajdonú ingatlanokban bekövetkezett károk enyhítésére 2,4 millió forintot kaptak, amely 1999. október 18-án érkezett meg az önkormányzat számlájára. Ekkor rendeletet alkottak a támogatások megállapítására. A panaszos ügyével foglalkozott a Képviselő-testület, de a biztosítási ügy lezárásáig dönteni nem tudtak. Elvileg úgy határoztak, hogy amennyiben a biztosítási összeg nem éri el az 50 ezer forintot, akkor a különbözetet vissza nem térítendő támogatásként biztosítják. 
	A vizsgálat lezárása előtt információt kértem a panaszostól, hogy a biztosító eljárása befejeződött-e, és ennek ismeretében az önkormányzat milyen döntést hozott. Válaszában közölte, hogy a biztosító közel 50 ezer forintban állapította meg a kárt, ennek megfelelően az önkormányzat támogatását csak pár ezer forintban állapították meg. A panaszos továbbá előadta, hogy a községben 1999. decemberében 30-40 család kapott vissza nem térítendő támogatást, de álláspontja szerint ezek a döntések nem minden esetben bizonyultak helyesnek. Úgy ítélte meg helyzetét, hogy esetében a támogatás elmaradása összefüggött azzal, hogy korábbi években egy ciklusban önkormányzati képviselő volt. A helyreállítás - amely erre az évre áthúzódott - költsége magasabb lesz, mert az ingatlan tovább repedezett, süllyedt. Nem százezreket várt támogatásként, csak olyan elbírálást mint a hozzá hasonló helyzetben lévők. Ha a megállapított kárértékből (200 ezer) vonták volna le a biztosító közel 50 ezer forintos térítését, úgy a helyreállítás számára nem lenne megoldhatatlan feladat, viszont a testület 50 ezer forintra való kiegészítésről döntött.
	A tényállás teljes megismerése érdekében szükség volt a biztosítással rendelkező károsultak esetében a Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Közigazgatási Hivatal vizsgálatára, annak megállapítására, hogy az előzetes felmérésekben szereplő összegek miként alakultak a ténylegesen  kifizetett összegekhez képest. Milyen összegűek az eltérések, és ezeket milyen dokumentumok igazolják. A feltárt tények ismeretében állapítható meg az, hogy a hátrányos megkülönböztetés tilalmában ütköző vagy egyéb alkotmányos joggal kapcsolatos visszásság fennáll-e, és ennek orvoslására milyen kezdeményezés szükséges. 
	Megkeresésem - többek között - az alábbiakat tartalmazta:  
	"A jegyző tájékoztatása szerint a vis maior támogatás rendezésre Mezőnagymihály Község Önkormányzata külön rendeletet alkotott. A kérdéskört alkotmányosan kibocsátott országos szintű jogszabály már rendezte, melyben arra is történt utalás, hogy kivételes esetben a támogatás a lakosság egyszeri, rendkívüli szociális támogatására is kiterjedhet. A lakossági támogatás a szociális igazgatásról és szociális ellátásokról szóló 1993. évi III. törvényben előírt eljárási szabályokkal egyezően az önkormányzati kötelezettségből eredő kiadások (átmeneti segély nyújtása a létfenntartást veszélyeztető rendkívüli élethelyzetbe került személyek részére az életveszély és a lakhatás elemi feltételeinek megteremtéséhez) részbeni vagy teljes megtérítését jelenti. A támogatás előleg formájában is folyósítható. A vis maior támogatással kapcsolatos kormányrendelet szabályozta a támogatás igénylését, az elszámolás rendjét, ezért  felmerül annak a kérdése, hogy fennállt-e az önkormányzati törvény 16. § (1) bekezdésben kapott felhatalmazás, tehát az az eset, amikor a szabályozatlan helyi társadalmi viszonyokat helyi rendeletben rögzítik. Az ügyet a Közigazgatási Hivatal alábbiakban megfogalmazott vizsgálati szempontjaimra adott válasza alapján zárom le.

1)	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 18. § (3) bekezdése alapján felkérem a Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Közigazgatási Hivatal vezetőjét, hogy Mezőnagymihály községben vizsgálja meg a káresemény bekövetkezésekor név és lakcím megjelölés nélkül a biztosítással rendelkező és biztosítással nem rendelkező kárt szenvedett lakóházak tulajdonosai részére nyújtott költségvetési támogatások menetét annak szem előtt tartásával, hogy 
•	mekkora volt az egyes ingatlanok esetében az előzetes kárfelmérés becsült összege,
•	mekkora volt a ténylegesen kifizetett kártérítés, 
•	a biztosítással rendelkező ingatlanok esetében hogyan viszonyult a költségvetési támogatás  a biztosítási összeghez, és
•	hány esetben volt a panaszos esetéhez hasonló jelentős csökkenés az előzetes felmérés és a  kifizetésre vonatkozó döntés között, és ezeket a döntéseket milyen dokumentumokkal  támasztották alá.

2)	Kérem a Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Közigazgatási Hivatal vezetőjét, hogy az Alkotmány 44/A. § (2) bekezdése, valamint a helyi önkormányzatokról szóló 1990. évi LXV. törvény 16. § (1) bekezdése alapján vizsgálja meg Mezőnagymihály Község Önkormányzatának vis maior támogatásokkal kapcsolatos helyi rendeletét.
Kérem a Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Közigazgatási Hivatal vezetőjét, hogy a vizsgálat eredményéről, az 1) pontban foglaltak esetében név és lakcím megjelölés nélkül, az egyes ingatlanokat sorszámmal jelölve, a kért bontásban elvégezve szíveskedjék - lehetőség szerint 30 napon belül - értesíteni." 

A Közigazgatási Hivatal vezetője tájékoztatott arról, hogy az 1999-es önkormányzati felmérés az épületkárok becsült értékét 10.816.000 Ft összegben állapította meg. A község  a személyi tulajdonú lakóépületek helyreállítására 2.400.000 Ft támogatást kapott. Három károsult számára a biztosító kármegállapítást hajtott végre a következő részletezésben:

Károsult	Helyreállítási költség
összege	Biztosító által
megállapított kár	Önkormányzat által
folyósított támogatás	
1.	            400.000 Ft	             35.000 Ft	             15.000 Ft	
2.	            800.000 Ft	             25.000 Ft	             25.000 Ft	
3.	          l.500.000 Ft	           600.000 Ft	             50.000 Ft	
Panaszos	            200.000 Ft	             45.640 Ft	               4.360 Ft	

A biztosítással nem rendelkező 26 károsult számára az önkormányzat 30.000 Ft  és 300.000 Ft közötti összegű támogatásokat állapított meg.
Az önkormányzat 8/1999. (X. 14.) rendeletében szabályozta a támogatások módját, melyben a vissza nem térítendő támogatásoknál nem határozta meg a támogatások minimált vagy maximált értékét. Az önkormányzatok munkáját segítő központi támogatás nem zárta ki a biztosítással rendelkező károsultak támogatását, hanem úgy rendelkezett, hogy a központi támogatás településenkénti összegének meghatározásánál figyelembe kell venni a biztosítók által megtérített összeget. Azt is tartalmazta az útmutató, hogy az épületek helyreállításának vagy újjáépítésének formái: a biztosítók által nyújtott kártérítésből vagy kedvezményes kamatozású kölcsönből, illetve a károsultnál rendelkezésre álló összegből az önerős építés, helyreállítás, ezen felül a rászorultságtól függően önkormányzati támogatás is nyújtható. További lehetőség a kedvezményes áron történő építőanyagvásárlás és végül a visszatérítendő és vissza nem térítendő támogatás segíti a helyreállítást. A központi források felhasználásának szempontjai között szerepelt, hogy nem adható támogatás a biztosítók által megtérített összeg erejéig. A biztosítási kártérítésben vagy kedvezményes kamatozású hitelben részesülők a központi pénzeszközökből támogatást csak akkor kaphatnak, ha azon személyek lakhatása - akik ilyen lehetőséggel nem rendelkeznek - már  önkormányzati támogatással megoldódott.

Az ügy jogszabályi háttere

1091/1999. (VIII. 13.) Korm. határozat az 1999. júniusi és júliusi rendkívüli esőzés és vihar miatti védekezési költségekről és kárenyhítésről, továbbá a szükséges jogszabályok módosításáról
9/1998. (I. 23.) Korm. rendelet a helyi önkormányzatok címzett és céltámogatásának, a céljellegű decentralizált támogatásának igénybejelentési, döntéselőkészítési és elszámolási rendjéről, valamint a Magyar Államkincstár finanszírozási, elszámolási és ellenőrzési feladatairól, továbbá a TÁKISZ feladatairól
34. § A helyi önkormányzat támogatást igényelhet - a 43. §-ban foglaltak kivételével - a területfejlesztési tanácstól az önkormányzati tulajdont sújtó, előre nem látható természeti vagy más károkból adódó (vis maior) esetek többletkiadásainak részbeni vagy teljes támogatására, a biztosításból vagy egyéb módon megtérülő károk figyelembevételével.
36. § (1) Különösen súlyos természeti vagy más, a település nagyobb részét érintő károk (pl. földrengés, árvíz, lakott területen belüli nagy kiterjedésű belvíz, tornádó, tűzvész, robbanás) mérséklésére a támogatás azonnali segítségnyújtásként előleg formájában is folyósítható a területfejlesztési tanács utólagos engedélyezésével, a tanács elnökének előzetes döntésével, elszámolási kötelezettséggel.
(2) Kivételes esetben a támogatás a lakosság egyszeri, rendkívüli szociális támogatására is kiterjedhet. A lakossági támogatás a szociális igazgatásról és szociális ellátásokról szóló 1993. évi III. törvényben előírt eljárási szabályokkal egyezően az önkormányzati kötelezettségből eredő kiadások (átmeneti segély nyújtása a létfenntartást veszélyeztető rendkívüli élethelyzetbe került személyek részére az életveszély és a lakhatás elemi feltételeinek megteremtéséhez) részbeni vagy teljes megtérítését jelenti. A támogatás előleg formájában is folyósítható az (1) bekezdésben részletezett eljárás szerint.

Mezőnagymihály Község Képviselő-testületének 8/1999. (X. 14.) sz. rendelete az alábbi tárgyban:
Mezőnagymihály Község Képviselő-testülete az 1999. június-július havi rendkívüli esőzés és vihar miatt a lakóépületekben kárt szenvedett tulajdonosokat kamatmentes  kölcsönben, illetve vissza nem térítendő támogatásban részesíti. 

Mezőnagymihály Önkormányzat Képviselő-testületének 6/1997. (IV. 30.) sz. rendelete a szociális igazgatásról és a szociális ellátásokról.

Központi " ÚTMUTATÓ" az  1999. júniusi és júliusi rendkívüli esőzés miatti védekezési költségekről és a helyreállítás, újjáépítés céljára biztosított központi támogatás felhasználásához.

DISZKRIMINÁCIÓ TILALMA

"A diszkrimináció tilalma nem jelenti azt, hogy minden, még a  végső soron nagyobb társadalmi egyenlőséget célzó megkülönböztetés is tilos. A  megkülönböztetés tilalma arra vonatkozik, hogy a jognak mindenki egyenlőként (egyenlő méltóságú személyként) kell kezelnie, azaz az emberi méltóság alapján nem eshet csorba, azonos tisztelettel és körültekintéssel, az egyéni szempontok azonos mértékű figyelembevételével kell a jogosultságok és  kedvezmények elosztásának szempontjait meghatározni."
[9/1990. (IV.25.) AB hat.] ABH 1990, 48.

"Az a kérdés, hogy a megkülönböztetés az alkotmányos határok között maradt-e, csakis a mindenkori szabályozás tárgyi és alanyi összefüggésében vizsgálható (...).  Az egyenlőségnek az adott tényállás lényeges elemére nézve kell fennállnia. Ha azonban adott szabályozási koncepción belül eltérő szabályozás vonatkozik valamely csoportra, ez a megkülönböztetés tilalmába ütközik, kivéve ha az eltérésnek kellő súlyú alkotmányos indoka van."
[21/1990. (X.4.) AB hat.] ABH 1990, 77.

"Nincs senkinek joga arra, hogy egy ex gratia juttatás meghatározott formájában részesüljön. Ugyanakkor az ex gratia juttatásnál is irányadók az Alkotmány 70/A §-ában foglaltak."
[16/1991. (IV.20.) AB hat.] ABH 1991, 62.

"Bár a jogegyenlőség fogalma csupán a 70/A. § (3) bekezdésének szövegében lelhető fel, a jogegyenlőség követelménye jelen van a valamennyi szabályában. A jogegyenlőség lényege, hogy az állam, mint közhatalom, s mint jogalkotó köteles egyenlő elbánást biztosítani a területén tartózkodó minden személy számára. Ebben az összefüggésben nem tehet különbséget közöttük faj, szín, nem, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni, születési vagy egyéb helyzet szerint.
Az Alkotmány 70/A. § (1) bekezdésében foglalt tilalom nem csak az emberi, illetve az alapvető állampolgári jogokra irányadó, hanem e tilalom -  amennyiben a különbségtétel sérti az emberi méltósághoz való jogot - kiterjed az egész jogrendszerre, ide értve azokat a jogokat is, amelyek nem tartoznak az emberi jogok, illetőleg az alapvető állampolgári jogok közé."
[61/1992. (XI.20) AB hat.] ABH 1992, 281.

"Az alapjognak nem minősülő egyéb jogra vonatkozó, személyek közötti hátrányos megkülönböztetés vagy más korlátozás alkotmányellenessége akkor állapítható meg, ha a sérelem összefüggésben áll valamely alapjoggal, végső soron az emberi méltóság általános személyiségi jogával és a megkülönböztetésnek, illetve korlátozásnak nincs tárgyilagos mérlegelés szerint ésszerű indoka, vagyis önkényes."
[35/1994. (VI.24.) AB hat.] ABH 1994, 200.

"A jogok egyenlő elosztásának elvéből és a hátrányos megkülönböztetés tilalmából (...) az következik, hogy az államnak az alanyi jogok szétosztásánál ugyanazokkal az ismérvekkel kell mérlegelnie különböző okfolyamatokban azonos sérelmet szenvedettek szempontjait.
[1/1995. (II.8.) AB hat.] ABH 1995, 2, 33.

Az érintett alkotmányos jog
1949. évi XX. törvény a Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
70/A. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a területén tartózkodó minden személy számára az emberi, illetve az állampolgári jogokat, bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni, születési vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül.
(2) Az embereknek az (1) bekezdés szerinti bármilyen hátrányos megkülönböztetését a törvény szigorúan bünteti.
(3) A Magyar Köztársaság a jogegyenlőség megvalósulását az esélyegyenlőtlenségek kiküszöbölését célzó intézkedésekkel is segíti.

A vizsgálat megállapításai
	A Közigazgatási Hivatal vizsgálata lehetőséget adott annak megismerésére, hogy a biztosítással rendelkező károsultak esetében az önkormányzat milyen gyakorlatot követett. A panaszos esetén kívül három károsult volt, akik rendelkeztek biztosítással. Kettő esetben olyan döntés született mint a panaszosunk ügyében, tehát figyelembe vették a biztosító kármegállapítását és ezt az összeget egészítették ki 50 ezer forintra. (Lásd a megállapított tényállásban készített táblázatot.) Egy esetben azonban nem ilyen döntés született. A 3. sorban feltüntetett károsult ingatlana jelentősen rongálódott, ezt a biztosító jóval 50 ezer forinton  felül (600 ezer forintra) értékelte. Az önkormányzat gyakorlata szerint ebben az esetben már nem kaphatott volna támogatást, ennek ellenére 50 ezer forint támogatásról döntöttek. A 3. sorszámmal jelzett konkrét ügy önmagában a károsult esetében tragédia, hiszen másfél milliós kára csak részben térült meg a biztosítótól. A 3. sorszámú károsult 600 ezer forintból 400 ezer forint összegben ingatlant vásárolt, amelyet jelentős mértékben kellett felújítania. A különbözet csak a legszükségesebb felújítási munkákra volt elegendő, ezért arra kérte az önkormányzatot, hogy 50 ezer forint vissza nem térítendő támogatásban részesítsék. Ezt az összeget megkapta.     
	Korábbi vizsgálatomban (OBH 258/2000.) rámutattam, hogy helyes az a gyakorlat, ha a biztosítási összeg erejéig az önkormányzat nem állapít meg támogatást. Pest megyei településen az önkormányzat azt a gyakorlatot követte, hogy az épületkárból a biztosítási összeget levonta és ehhez mérten nyújtott támogatást. Amennyiben panaszosunk esetét egybevetjük a Pest megyei esettel, akkor megállapítható, hogy ezen összehasonlításban is hátrányos megkülönböztetés érte, mivel a Pest megyei településen  segítséget nyújtottak annak a károsultnak is, aki rendelkezett biztosítással, míg a Borsod-Abaúj-Zemplén megyei településen nem. A vizsgálat azt is megállapította, hogy Mezőnagymihály községben a károsultak közül a 4.360 Ft összeggel a panaszos kapta a legkisebb támogatást.
	Az önkormányzat 8/1999. (X. 14.) számú rendelete szabályozza a kárt szenvedett tulajdonosok különböző támogatási formáit, így a vissza nem térítendő támogatást is. A feltételek kötött szerepel a szociális rászorultság, melyet a szociális igazgatásról szóló önkormányzati rendelet szabályoz. Rászorult, aki létfenntartását nem tudja biztosítani, jövedelme nem éri el a nyugdíjminimum 80 %-át, megélhetése nem biztosított, létfenntartását veszélyeztető élethelyzetben van, balesetet szenvedett. A panaszost a biztosítási szerződés  automatikusan nem zárta ki a támogatottak köréből. Az ügyében született 68/1999. (X. 29.) számú testületi határozat nem tartalmazta a panaszos szociális körülményeit, és azokat az indokokat, amelyek nem teszik lehetővé a korábban megállapított kárbecslés és a biztosítótól kapott támogatás különbözetének folyósítását. Annyi azonban bizonyos, hogy az önkormányzat a biztosítással rendelkezők köréből egy esetben nem tartotta be azt a gyakorlatot, hogy csak 50 ezer forintig adott kiegészítő támogatást. A biztosítottak körében az önkormányzat által felállított limittől való eltérés nem indokolható azzal, hogy a 3. sorszám alatt jelzett károsult a biztosítótól nem kapott az ingatlanáért elegendő támogatást, mert egyik biztosított károsult sem kapott akkora térítést, mint ami az előzetes becslés összege volt. 
	A mérlegelési jogkörben hozott döntésekből ki kell tűnnie azoknak a preferenciáknak, melyeket a döntés meghozatala során az eljáró hatóság alkalmazott és annak, hogy a kérelmező mely elvárásoknak nem tett eleget, és melyek azok az elvárások, melyeknek eleget téve a későbbiekben eséllyel nyújthatja be kérelmét. A mérlegelési jogkörre hivatkozva - a pontos tényállás felderítése nélkül - a határozat indokolásának hiánya megalapozatlansághoz, sőt önkényes döntésekhez vezethet.
	A vizsgálat megállapította, hogy a panaszos esetében sérült az az alkotmányos elv, mely szerint az egyéni szempontok azonos mértékű figyelembevételével kell a jogosultságok és  kedvezmények elosztásának szempontjait meghatározni. Ha az adott szabályozási koncepción belül eltérő szabályozás vonatkozik valamely csoportra, ez a megkülönböztetés tilalmába ütközik, kivéve ha az eltérésnek kellő súlyú alkotmányos indoka van. 
"Nincs senkinek joga arra, hogy egy ex gratia juttatás meghatározott formájában részesüljön. Ugyanakkor az ex gratia juttatásnál is irányadók az Alkotmány 70/A §-ában foglaltak."
                                                                                             [16/1991.(IV.20.) AB hat.] ABH 1991, 62.

"Az a kérdés, hogy a megkülönböztetés az alkotmányos határok között maradt-e, csakis a mindenkori szabályozás tárgyi és alanyi összefüggésében vizsgálható (...).  Az egyenlőségnek az adott tényállás lényeges elemére nézve kell fennállnia. Ha azonban adott szabályozási koncepción belül eltérő szabályozás vonatkozik valamely csoportra, ez a megkülönböztetés tilalmába ütközik, kivéve ha az eltérésnek kellő súlyú alkotmányos indoka van."
[21/1990. (X.4.) AB hat.] ABH 1990, 77.

A felderítetlen, határozattal nem indokolt szociális háttér hiányában a szociális biztonsághoz való joggal összefüggésben a hátrányos megkülönböztetés tilalmába ütköző támogatási gyakorlaton túl sérült a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelménye is, mivel az önkormányzat az ügyben alkalmazandó kötelező eljárási szabályokat nem tartotta be. Az Alkotmány 2. § (1) bekezdése kimondja, hogy: "A Magyar Köztársaság független demokratikus jogállam." A jogállamiság egyik tartalmi eleme a jogbiztonság. A jogbiztonság megköveteli a normák egyértelműségét, és az egyes jogintézmények kiszámíthatóságát. Ezért alapvetőek a jogbiztonság szempontjából az eljárási garanciák. A jogintézmények csak akkor működhetnek alkotmányosan, ha az intézmények az eljárási normákat betartják.
	Az önkormányzat a központi támogatás elosztásáról már döntött, az elszámolás megtörtént, ezért az alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásság megállapításán túl a konkrét ügyre vonatkozó kezdeményezéssel nem élek. Kezdeményezésemet a hasonló esetek elkerülése érdekében teszem meg.

Kezdeményezés
	Élve az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX tv. 21. § (1) bekezdésében foglaltakkal, felkérem Mezőnagymihály Község Önkormányzatának Képviselő-testületét, hogy az önkormányzat mindenkor tartsa szem előtt azt az alkotmányos elvet, hogy  az egyéni szempontok azonos mértékű figyelembevételével kell a jogosultságok és  kedvezmények elosztásának szempontjait mérlegelni és meghatározni. Határozataikat kötelesek részletesen indokolni. Legyenek figyelemmel arra, hogy az adott szabályozási koncepción belül eltérő jogalkotás és jogalkalmazás ne forduljon elő valamely csoportra, személyre, és az elbírálás ne ütközzön a hátrányos megkülönböztetés tilalmába. Ez adott esetben úgy kerülhető el, ha a mérlegelés szempontjait a felderített tényállással rögzítik.
	Kérem Mezőnagymihály Község Önkormányzatának polgármesterét, hogy az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 21. § (2) bekezdésében foglaltak alapján, a kezdeményezéssel kapcsolatos testületi álláspontról, illetve intézkedésről 30 napon belül értesíteni szíveskedjen. 

Budapest, 2000. augusztus 8.

Gönczöl Katalin