OBH 4741/1999. 
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Nagy Réka

Vizsgálat megindulása
	A panaszos egy hamisítás-gyanús bankjegy bevonásával összefüggésben a következőket sérelmezve fordult az Országgyűlési Biztosok Hivatalához:
Egy postai befizetés során a panaszos által átadott 5000 Ft-os bankjegy valódisága felől kétség merült fel. 
1)Ennek során a panaszos sérelmezi, hogy a posta dolgozója személyigazolványt " követelt " tőle,
2) a pénz átvételekor semmilyen "nyugtát" nem kapott arra vonatkozóan, hogy a pénzt elvették tőle,
3) sérelmezi, hogy a postai dolgozók biztonsági őrt állítottak mellé, amíg a rendőrség meg nem érkezett,
4) sérelmezi továbbá, hogy a VI-VII. kerületi rendőrkapitányságra előállították és két órára "zárkába" zárták.
5) a felvett rendőrségi jegyzőkönyvből nem kapott kérése ellenére sem egy példányt,
6) a rendőrségtől nem kapott semmilyen tájékoztatást az üggyel kapcsolatban,
7) a VIII. kerületi rendőrkapitányságon sértő és megalázó módon bántak vele,
8) sérelmezi, hogy a pénz ellenértékét nem térítik meg.
A vizsgálatot a jogállamiságból fakadó jogbiztonság ( Alk. 2.§ (1) bek.) és szerves részének tekintendő tisztességes eljáráshoz való jog, a személyes szabadsághoz való jog ( Alk. 55. § (1) bek.) , valamint az emberi méltósághoz való jog ( 54. § (1) bek.) sérelmének gyanúja miatt indítottam.
A vizsgálat során megkerestem a Magyar Posta Rt. vezetőjét, a VI-VII. kerületi rendőrkapitányság vezetőjét, a VIII. kerületi rendőrkapitányság vezetőjét, valamint az ORFK Közbiztonsági Főigazgatóságának egyik munkatárást.  A megkeresett szervek az ügyben a szükséges felvilágosítást megadták.

Megállapított tényállás
	A panaszos 1999. július 19-én a 72. számú postahivatalban este 8 órakor csekkeket szeretett volna feladni.  A befizetés során az átadott 5000 Ft-os címletű bankjegyet a postai dolgozó hamisítás gyanúsnak találta, ezért a csoportvezetővel közösen is megvizsgálták a pénzt és azt több azonosító jegy alapján hamisítás-gyanúsnak találták.  Ekkor a panaszost felszólították személyazonosságának igazolására, de ő ennek nem tudott eleget tenni, mert nem volt nála személyi igazolvány.  Ezek után a csoportvezető értesítette a VI-VII. kerületi rendőrkapitányságot.  A panaszos kérte, hogy adják vissza a gyanús bankjegyet, de kérését a postai dolgozók bűncselekmény gyanújára hivatkozva visszautasították.
A VI-VII. kerületi rendőrkapitányságról  három járőr érkezett, akik a panaszost személy azonosságának igazolására szólították fel.  Miután a panaszos nem tudott eleget tenni ennek a kérésnek  20 óra 30 perckor előállították a VI-VII. kerületi rendőrkapitányságra.
21. óra 20 perckor a panaszost meghallgatták azzal összefüggésben, hogy hogyan jutott a pénzhez, valamint a postai befizetés körülményeiről és 21 óra 30 perckor a meghallgatást befejezték majd a panaszost haza engedték.
Az iratokat a VI-VII. kerületi rendőrkapitányság 1999. július 27-én áttette illetékességből a VIII. kerületi rendőrkapitányságra.
1999. szeptember 22-én ismeretlen tettes ellen "pénzhamisítás" bűntette miatt a VIII. kerületi rendőrkapitányság nyomozást rendelt el.
A panaszostól lefoglalt hamísítás gyanús bankjegyet a Magyar Nemzeti Bank Emissziós Főosztály Érme- és Bankjegy-laboratóriuma szakértői vizsgálat alá vetette.  A szakértő vizsgálat ( 1999. október 22.) megállapította, hogy a bankjegy ofszet nyomdai úton készített hamisítvány.  A hamis bankjegyet bevonták, azt a panaszos részére eredetivel nem pótolták.
Az ügyben a nyomozást a VIII. kerületi rendőrkapitányság folytatta le, majd 1999. november 22-én a nyomozás megszüntetéséről határozott.
1999. december 18-án a tértivevénnyel megküldött nyomozást megszüntető határozat visszaérkezett a rendőrségre, mert azt a panaszos "nem kereste".

Alkalmazott jogszabályok

•	A Magyar Köztársaság Alkotmányáról szóló 1949. évi XX. tv.
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
13. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot.
  54. § (1) A Magyar Köztársaságban minden embernek veleszületett joga van az élethez és az emberi méltósághoz, amelyektôl senkit nem lehet önkényesen megfosztani.
55. § (1) A Magyar Köztársaságban mindenkinek joga van a szabadságra és a személyi biztonságra, senkit sem lehet szabadságától másként, mint a törvényben meghatározott okokból és a törvényben meghatározott eljárás alapján megfosztani.
•	A büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. tv.
12. § (1) Büntetôeljárást csak az e törvényben meghatározott feltételek alapján, bűncselekmény alapos gyanúja esetén és csak az ellen lehet indítani, akit bűncselekmény alapos gyanúja terhel.
57. § (1) Az, akinek jogára vagy jogos érdekére a büntetôeljárásban hozott határozat közvetlen kihatással lehet, a tárgyaláson megjelenhet és az ôt közvetlenül érintô körben indítványokat és észrevételeket tehet.
114. § (1) A kézbesítés a hivatalos iratok kézbesítésére vonatkozó külön jogszabály szerint történik, a címzett az iratot a hatóságnál is átveheti.
119/B. § (1) A büntetôeljárás során keletkezett iratokról - ideértve az eljáró hatóság által beszerzett, illetôleg a büntetôeljárásban részt vevô személyek által becsatolt iratokat is - az a hatóság, amely elôtt a büntetôeljárás folyamatban van, a terhelt, a védô, a törvényes képviselô, a sértett, a magánvádló, a magánfél, az egyéb érdekelt, valamint a sértett, a magánfél és az egyéb érdekelt képviselôje kérelmére - az ôket érintô körben - tizenöt napon belül másolatot ad ki.
(3) A nyomozás befejezéséig az (1) bekezdésben felsoroltak csak olyan nyomozási cselekményrôl készült iratról kaphatnak másolatot, amelyeknél jelenlétüket e törvény lehetôvé teszi. A terhelt és a védô a nyomozás során is másolatot kaphat a szakvéleményrôl, az egyéb iratokról pedig akkor, ha ez a nyomozás érdekeit nem sérti.
121. § (1) A büntetô eljárás feljelentés, bejelentés vagy a nyomozó hatóság észlelése alapján indulhat meg.
131. § (1) A nyomozás során a valóságnak megfelelô tényállás felderítése érdekében haladéktalanul meg kell tenni minden törvényes és célszerű intézkedést.
148. § (1) Akinek a hatóság határozata, intézkedése vagy intézkedésének elmulasztása a jogait vagy érdekeit sérti, emiatt panasszal élhet.
(4) A panaszt a határozat közlésétôl, illetôleg az intézkedésnek vagy az intézkedés elmulasztásának a panaszra jogosult tudomására jutásától számított nyolc napon belül lehet a hatóságnál megtenni.
•	A fegyveres biztonsági őrségről, a természetvédelmi és a  mezei őrszolgálatról szóló 1997. évi CLIX törvény
1. § (1) Fegyveres biztonsági ôrséggel kell védeni az állam működése, illetôleg a lakosság ellátása szempontjából kiemelkedôen fontos tevékenységet, létesítményt, szállítmányt, ha a védelemre a fegyveres erôk, a rendvédelmi szervek nem kötelezettek, de az ôrzés a közbiztonság vagy a nemzeti vagyon védelme érdekében indokolt. Így különösen:
f) a postai szolgáltató kiemelt létesítményét, a közszolgálati rádió és televízió, a távközlési rendszerek központi létesítményét.
(3) A fegyveres biztonsági ôrség lôfegyvere és lôszere csak szolgálati és képzési tevékenységhez használható.
10. § (1) A fegyveres biztonsági ôr szolgálatának jogszerű teljesítése során jogosult és köteles:
a) a biztonságot sértô vagy veszélyeztetô személyt tevékenysége abbahagyására felszólítani és igazoltatni;
b) az intézkedésének tettlegesen ellenszegülô személyt a rendôrség megérkezéséig visszatartani, tôle a támadásra és testi sértésre alkalmas eszközöket elvenni, ennek érdekében ruházatát, csomagját átvizsgálni.
(2) A fegyveres biztonsági ôr a biztonságot veszélyeztetô tevékenység megszakítása érdekében, az azt elkövetô személlyel szemben az arányosság követelményének betartásával:
a) testi erôvel cselekvésre vagy cselekvés abbahagyására kényszerítést, illetve pórázon vagy anélkül, szájkosárral ellátott szolgálati kutyát,
b) az (1) bekezdés b) pontja szerint visszatartott személy szökésének megakadályozására bilincset,
c) a támadás megakadályozására vagy az ellenszegülés megtörésére vegyi vagy elektromos sokkoló eszközt, rendôrbotot, illetve pórázon vezetett szájkosár nélküli szolgálati kutyát,
d) az állam működése vagy a lakosság ellátása szempontjából kiemelkedôen fontos tevékenység, létesítmény, szállítmány ellen fegyveresen vagy felfegyverkezve intézett támadás elhárítására szájkosár és póráz nélküli szolgálati kutyát vagy lôfegyvert
alkalmazhat, illetve használhat.
(11) A fegyveres biztonsági ôrt a fokozott büntetôjogi védelem, valamint az e törvény szerinti intézkedési és kényszerítôeszköz-használati jogosultság kizárólag az ôrutasításban szereplô feladatok ellátása során illeti meg.
•	A Magyar Nemzeti Bankról szóló 1991. évi LX tv.
37. § (4) A hamis, meghamisított, megcsonkított (átlyukasztott) pénzérméket nem szabad, a súlyukban jelentôsen megfogyott vagy nehezen felismerhetô pénzérméket nem kell fizetésül elfogadni. A rendeltetésszerű használat következtében súlyukban jelentôsen megfogyott vagy nehezen felismerhetô pénzérméket a hitelintézetek, vagy adóhivatalok és a posta pénztárai fizetésül vagy átváltásra elfogadják és azokat az MNB-nél beváltják.
(5) A hamis bankjegyet és érmét ellenérték nélkül be kell szolgáltatni az MNB-hez.
•	A rendőrségről szóló 1994. évi XXXIV tv.
13. § (1) A rendôr jogkörében eljárva köteles intézkedni vagy intézkedést kezdeményezni, ha olyan tényt vagy körülményt észlel, illetôleg hoznak tudomására, amely rendôri beavatkozást igényel. Ez a kötelezettség a rendôrt halaszthatatlan esetben szolgálaton kívül is terheli, feltéve, hogy az intézkedés szükségességének idôpontjában intézkedésre alkalmas állapotban van.
Igazoltatás
29. § (1) A rendôr a feladata ellátása során igazoltathatja azt, akinek a személyazonosságát meg kell állapítania. Az igazoltatott köteles a személyazonosító adatait hitelt érdemlôen igazolni. A személyazonosság igazolására elsôsorban a személyi igazolvány szolgál, elfogadható továbbá minden olyan okmány, amelybôl az igazoltatott kiléte hitelt érdemlôen megállapítható. A rendôr az általa ismert vagy más jelen lévô ismert kilétű személy közlését is elfogadhatja igazolásként.
(2) Az igazoltatás megtagadása esetén az igazoltatott e célból feltartóztatható, az igazoltatás sikertelensége esetén elôállítható, és a személyazonosság megállapítása céljából az igazoltatottól ujjnyomat vehetô, fényképfelvétel készíthetô, továbbá a külsô testi jegyek észlelés és mérés alapján rögzíthetôk.
(3) Az igazoltatás csak a személyazonosság megállapításához szükséges ideig tarthat. Az igazoltatottal az igazoltatást követôen kérelmére közölni kell az igazoltatás okát, kivéve, ha az a közbiztonság érdekét veszélyezteti.
(4) A rendôr az igazoltatott személy ruházatát, járművét átvizsgálhatja, ha azt a személyazonosság megállapítása, a valószínű veszély elhárítása, bűncselekmény vagy szabálysértés elkövetésének gyanúja szükségessé teszi.
33. § (1) A rendôr a további intézkedés megtétele céljából elfogja és az illetékes hatóság elé állítja azt,
(2) A rendôr a közbiztonság érdekében a hatóság vagy az illetékes szerv elé állíthatja azt,
a) aki a rendôr felszólítására nem tudja magát hitelt érdemlôen igazolni, vagy az igazolást megtagadja;
(3) A Rendôrség az elôállítással a személyi szabadságot csak a szükséges ideig, de legfeljebb 8 órán át korlátozhatja. Ha az elôállítás célja még nem valósult meg, indokolt esetben ezt az idôtartamot a rendôri szerv vezetôje egy alkalommal 4 órával meghosszabbíthatja. Az elôállítás idôtartamát a rendôri intézkedés kezdetétôl kell számítani.
(4) Az elôállítottat szóban vagy írásban az elôállítás okáról tájékoztatni kell, és az elôállítás idôtartamáról részére igazolást kell kiállítani.
•	A rendőrség szolgálati szabályzatáról szóló 3/1995. (III.1.) BM rendelet
6. § (1) Bűncselekmény vagy szabálysértés észlelése, valamint a közrendet, a polgárok személyét vagy javait fenyegetô veszélyhelyzet esetén a rendôrt intézkedési kötelezettség terheli [Rtv. 13. § (1) bek.].
13. § (1) A rendôr szabálysértés észlelése esetén feljelentést tesz, vagy jogszabály által meghatározott esetekben helyszíni bírságot szab ki. Figyelmeztetést csak azon szabálysértés esetén alkalmazhat, ahol helyszíni bírságot szabhat ki.
•	A Büntető törvénykönyvről szóló 1978. évi IV törvény.
Pénzhamisítás
304. § (1) Aki
a) forgalomban levô pénzt forgalomba hozatal céljából utánoz vagy meghamisít,
b) hamis vagy meghamisított pénzt forgalomba hozatal céljából megszerez,
c) hamis vagy meghamisított pénzt forgalomba hoz,
bűntettet követ el és két évtôl nyolc évig terjedô szabadságvesztéssel büntetendô.
(2) A büntetés öt évtôl tíz évig terjedô szabadságvesztés, ha a pénzhamisítást
a) bűnszövetségben,
b) nagy mennyiségű vagy értékű pénzre követik el.
(3) A büntetés öt évig terjedô szabadságvesztés, ha a hamisítás tárgya váltópénz, vagy ha a hamis vagy meghamisított pénz mennyisége vagy értéke nem jelentôs.
(4) Aki pénzhamisításra irányuló elôkészületet követ el, vétség miatt egy évig terjedô szabadságvesztéssel büntetendô.
(5)
305. § A 304. § alkalmazása szempontjából
a) forgalomban levô pénz utánzásának kell tekinteni a forgalomból kivont pénz olyan megváltoztatását is, hogy az forgalomban levô pénz látszatát keltse,
b) pénz meghamisításának kell tekinteni olyan jelzés alkalmazását, illetve eltávolítását is, amely annak megjelölésére szolgál, hogy a pénz csak meghatározott országban érvényes, továbbá a pénz nemesfémtartalmának csökkentését is.
Hamis pénz kiadása
306. § (1) Aki valódi, illetve hamisítatlan gyanánt jogszerűen szerzett hamis vagy meghamisított pénzt forgalomba hoz, vétséget követ el és egy évig terjedô szabadságvesztéssel, közérdekű munkával vagy pénzbüntetéssel büntetendô.
(2) A büntetés bűntett miatt három évig terjedô szabadságvesztés, ha a bűncselekményt nagy mennyiségű vagy értékű pénzre követik el.
•	A büntetőeljárás során keletkezett iratokból másolat adásáról szóló 4/1991. ( III.14.) IM-BM együttes rendelet
1. § (1) A büntetôeljárás során keletkezett iratokról - ideértve az eljáró hatóság által beszerzett, illetôleg a büntetôeljárásban részt vevô személyek által becsatolt iratokat is - az a hatóság, amely elôtt a büntetôeljárás folyamatban van a terhelt, a védô, a törvényes képviselô, a sértett, a magánvádló, a magánfél, az egyéb érdekelt valamint a sértett a magánfél, és az egyéb érdekelt képviselôje kérésére nem hiteles másolatot, külön kérelmére hiteles másolatot ad.
3. § (1) A nyomozás befejezéséig az 1. § (1) bekezdésében felsoroltak csak olyan nyomozási cselekményrôl készült iratról kaphatnak másolatot amelyen jelen lehettek. A nyomozás befejezése után a nyomozás iratairól a 2. és 4. §-ban foglalt korlátozással adható másolat.
5. § (3) A másolatért az illetékekrôl szóló 1990. évi XCIII. törvény 42. §-ának (3) bekezdésére figyelemmel, a törvény mellékletének IV. címében meghatározott összegű illetéket illetékbélyeggel kell megfizetni; az illetékbélyeget lehetôleg arra az iratra kell felragasztani, amelyrôl másolat készült.

Vizsgálat megállapításai
	I.) Azon panasz vizsgálata, hogy a panaszos nem kapott "nyugtát" a pénz átvételéről.
	A vizsgálat annak megállapítására irányult, hogy okozott-e a jogállamiságból fakadó jogbiztonság szerves részének tekintendő tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben sérelmet az, hogy a panaszos nem kapott a postán a bevont bankjegyről semmilyen igazolást.
A vizsgálat során megkaptam a Magyar Posta Rt. 218/1998. számú utasítását, mely a hamisítás-gyanús bankjegyek és pénzérmék kezeléséről rendelkezik.  Ezen utasítás alapján a hamisítás-gyanús bankjegyeket jegyzőkönyv ellenében kell bevonni.  A bevonás során három példányos jegyzőkönyvet kell felvenni, melyek közül az egyiket a bankjeggyel vagy pénzérmével fizetni szándékozó személynek kell átadni, a másik példány a bankjegyet bevonó postánál marad, az eredeti példányt pedig minden esetben a 70. számú postahivatalba kell a bankjeggyel vagy pénzérmével együtt küldeni.
Tekintettel arra, hogy a bevonás során rendőri intézkedésre is sor került, a már felvett jegyzőkönyv mindhárom példányát a rendőrségi jegyzőkönyvvel együtt a postahely irattárában kell elhelyezni.  Rendőri intézkedés esetén nem a posta vonja be a bankjegyet, hanem a rendőrség.  A vizsgált esetben a panaszos nem tudta magát igazolni, ezért a rendőrséget kihívták a helyszínre.  Így a panaszos esetében a postának nem is kellett igazolást adni a bankjegy bevonásáról, mert a rendőrség vonta be a bankjegyet, mellyel összefüggésben a rendőrség a későbbiek folyamán nyomozást rendelt el.
A vizsgálat során megállapítottam, hogy a panasz nyilvánvalóan alaptalan, mert azokban az esetekben amikor rendőri intézkedésre kerül sor, akkor nem kell a postai szolgáltatónak igazolást kiállítani a bankjegy bevonásáról, mert ilyen esetekben a rendőrség vonja be a bankjegyet.
	II. Azon panasz vizsgálata, hogy a panaszost a postán a postai dolgozó "igazoltatni" akarta.
	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa által folytatott vizsgálat terjedelmét főszabály szerint a beadványban megjelölt sérelem határozza meg ( kivételt azok az esetek képeznek, amikor a biztos hivatalból olyan sérelem fennálltát is észleli, amelyet a panaszos nem észlelt, illetve beadványában nem jelölt meg.)
Vizsgálatom céljának azon kérdés megválaszolását tekintettem, hogy okozott-e alkotmányos jogokkal kapcsolatos sérelmet, vagy visszásságot a jogbiztonsággal összefüggésben a postai dolgozó, azzal, hogy bár jogszabály alapján nem jogosult a hamisításgyanús bankjegy bevonásánál a hamisítás-gyanús pénzzel fizetni kívánó személyt igazoltatni, ennek ellenére elkérte  a panaszos személyigazolványát.
A vizsgálat során megállapítottam, hogy a szolgálattó magatartása nem okozott alkotmányos jogokkal kapcsolatos sérelmet.
Ahhoz, hogy az országgyűlési biztos alkotmányos jogokkal kapcsolatos sérelem okozását megállapítsa szükség van arra, hogy a sérelem konkrét hátrányt jelentsen, de ez a panaszos esetében nem állt fenn.  Egyrészről azért nem, mert azzal, hogy a szolgálatató egyik munkatársa elkérte a személyigazolványát a panaszos nem került hátrányosabb helyzetbe, mintha a postai dolgozó nem kérte volna el a személyigazolványt.  Másrészt azért sem okozott alkotmányos jogokkal kapcsolatos sérelmet az eljárás, mert a panaszos nem tett eleget a felkérésnek, tehát sem a személyigazolványát nem adta át, sem a személyi adatait nem közölte.
Ezért megállapítom, hogy nem okoz alkotmányos jogokkal kapcsolatos sérelmet az, hogy a postai dolgozó hamis-gyanús bankjegy bevonása során jogszabályi felhatalmazás nélkül elkéri a bankjegybevonással érintett személy személyigazolványát, de azt az érintett fél nem adja át, és személyi adatait sem mondja meg.

	III. Azon panasz vizsgálata, hogy a rendőrség megérkezéséig a panaszos mellé biztonsági őrt állítottak.
A vizsgálat annak megállapítását célozta, hogy okozott-e az emberi méltósággal összefüggésben alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot az, hogy a fegyveres biztonsági őr pusztán jelenlétével a mindenki számára nyitva álló ügyféltérben visszatartotta a panaszost attól, hogy a postahivatalt ne hagyja el. 
Tekintettel arra, hogy nem állt módomban beszerezni információt azzal kapcsolatban, hogy a záráshoz közeli időpontban tartózkodott-e ügyfél az ügyféltérben azon idő alatt amíg a rendőrség kiérkezett és a panaszos mellett biztonsági őr állt, ezért a tényállását nem tudtam megállapítani.  Ennek abból a szempontból lett volna jelentősége, hogy az emberi méltósághoz fűződő alkotmányos jog sérelme abban az esetben lehetséges, ha ennek a jelenetnek voltak a szolgáltató munkatársain kívűl egyéb szemtanúi is.
Ha az országgyűlési biztos a tényállást nem tudja hitelt érdemlően megállapítani, akkor a panaszt bizonyíthatatlanság miatt elutasítja.

	IV. Azon panasz vizsgálata miszerint a panaszost a VI-VII. kerületi rendőrkapitányság előállította és két órára "zárkába" zárta.
	A vizsgálat annak megállapítását célozta, hogy okozott-e az Alkotmányban biztosított személyes szabadsággal összefüggésben alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot az, hogy a panaszost a személyazonosság megállapítása érdekében előállították és az előállítás során ezért két órán keresztül előállítóhelyiségbe zárták.
A rendelkezésemre álló rendőrségi iratok - a rendőrkapitányság vezetőjének szóló jelentés, parancsnoki vélemény az előállítás jogszerűségéről - alapján megállapítottam, hogy a panaszost 20 óra 20 perc körül állították elő a VI.-VII. kerületi rendőrkapitányságra, 21 óra 20 perckor a panaszost meghallgatták, majd még 22 óra előtt a rendőrkapitányságról eltávozott.  Az előállítás időtartama mindkét hivatalos irat alapján kb. két óra volt. Az előállító helyiségben a panaszos azonban csak egy órát töltött.  Nem helytálló a panaszos azon állítása, hogy zárkába zárták volna, mert előállító helyiségben helyezték el.
A két állítást - a rendőrségi dokumentáció és a panaszos állítása - összevetve megállapítottam, hogy az előállítás ideje maximum két óra hosszat tartott.  
A rendőrségről szóló 1994. évi XXXIV. tv. 45. § (1) bekezdése értelmében az előállított személyt előállító, vagy más olyan helyiségben kell elhelyezni, amely a  biztonságos őrzést biztosítja.  A 33. § (3) bekezdése alapján az előállítás 8 óráig tarthat.  Tehát az előállítás jogszabályban meghatározott időbeli korlátját, valamint az előállító helyiséggel kapcsolatos rendelkezéseket a rendőrség betartotta.
A személyes szabadsághoz fűződő joggal összefüggésben az Alkotmánybíróság a 66/1991. ( XII. 21.) számú határozatában a következőket fejtette ki: "Az alkotmány rendelkezéseinek alkalmazásában a személyes szabadságtól való megfosztás abban az esetben törvénytelen ( jogellenes, önkényes), ha nem a törvényben meghatározott okból  és nem a törvényben meghatározott eljárás alapján történt. (...) A személyes szabadság alkotmányos alapjogát törvény a büntető jogszabály - az Alkotmány megengedő rendelkezése folytán ( 55. § (1) ) - korlátozhatja.  A személyes szabadságnak jogszerű ( törvényes) elvonása is okozhat alaptalan sérelmet.  Az egyes korlátozó rendelkezések csak akkor fogadhatók el alkotmányszerűnek, ha az általuk elérni kívánt és alkotmányosan elismert célhoz képest a korlátozás szükségszerű és arányos.  Az arányosság értékeléséhez hozzátartozik az is, hogy a korlátozás folytán esetleg bekövetkező és eleve ki nem küszöbölhető sérelmek elfogadható mérvű enyhítésére garanciák legyenek.  Megfelelő garanciák nélkül a szabadság-elvonásra lehetőséget adó jogszabályok alkotmányszerűsége válhat kétségessé."
A személyes szabadság elvonását először célhoz kötöttség szempontjából vizsgáltam.  A cél a panaszos személyazonosságának megállapítása volt, annak érdekében, hogy az intézkedő rendőr az esetleges bűncselekmény körülményeiről információkat szerezzen, valamint a "személyazonosság igazolásának megtagadása" szabálysértés miatt a  feljelentést megtehesse.
Ezért megállapítottam, hogy az előállítás célhoz kötöttnek minősült.  
Az arányosságot abból a szempontból vizsgáltam, hogy a személyazonosság megállapítása és a hamis pénz kiadásának bűntettével kapcsolatos szükséges adatok beszerzése máshogyan, vagy kisebb sérelem okozásával elérhető lett volna-e.
Az 1994. évi XXXIV tv. 13. §-a alapján  rendőrt intézkedési kötelezettség terheli.  A 29. § alapján és a 33. § (2) bekezdése alapján, aki nem tudja magát hitelt érdemlően igazolni, azt a rendőr előállíthatja.  A 3/1995. évi BM r. 6. §-a alapján szabálysértés észlelése esetére a rendőrt intézkedési kötelezettség terheli, a 13. § (1) bekezdése alapján pedig szabálysértés észlelése esetén feljelentési kötelezettség terheli. Tehát a fent hivatkozott jogszabályi rendelkezések alapján a rendőrnek ahhoz, hogy az intézkedési, valamint feljelentési kötelezettségének eleget tudjon tenni, a panaszost elő kellett állítani a személyazonosság megállapítása érdekében. 
Mindaddig tekinthető arányosnak az előállítás időtartama a célhoz viszonyítva, amíg az előállított személyazonosságát hitelt érdemlően meg nem állapították, ezért vizsgáltam azt is, hogy átlagosan mennyi időt vesz igénybe a személyazonosság megállapítása.  A rendelkezésemre álló információk szerint - rendőrségi jelentések - a személyazonosságot a Központi Lakcímnyilvántartó Osztálytól kéri le az ügyeletes tiszt, vagy az ügyeletes parancsnok, de mindezt megelőzi az a kötelezettség, hogy az intézkedő rendőr a kapitányságra való beérkezése után jelentést írjon a személyes szabadságot korlátozó kényszerintézkedés alkalmazásáról, azt a rendőr elöljárójának jogszerűség és szakszerűség szempontjából jóvá kell hagynia.  Az elöljáró jóváhagyás után az iratokat átadja az ügyeletes tisztnek, vagy a parancsnoknak intézkedés céljából.  Ennek azért van jelentősége, mert csak ő jogosult adatkérésre a lakcímnyilvántartóból.  Mindehhez járul az is, hogy több személy időben zökkenőmentes együttműködésére van szükség és megfelelő technikai feltételekre.  Így a kb. egy órás előállító helyiségben való elhelyezés arányosnak tekinthető a személyazonosság megállapításhoz szükséges idővel.
Az országgyűlési biztos alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot akkor állapít meg, ha az ügyben érintett alkotmányos jog gyakorlása Alkotmányt sértő korlátozást szenvedett, vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn.  Alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot okoz a jogkorlátozás, ha nem az Alkotmány által megengedett célra irányul, illetve ha aránytalan, vagyis túllépi az alkotmányos cél által megkívánt mértéket.
A fent leírtakra tekintettel megállapítom, hogy nem okoz a személyes szabadsághoz való alkotmányos joggal összefüggő visszásságot az, ha a személyazonosság megállapítása érdekében az előállítás két órán keresztül tart.

	V. Azon panasz vizsgálata, miszerint a panaszos nem kapott a rendőrségen felvett jegyzőkönyvből kérése ellenére sem egyetlen példányt.
	A vizsgálat annak megállapítását célozta, hogy okozott-e a jogállamiságból fakadó jogbiztonság szerves részének tekintendő tisztességes eljáráshoz való alkotmányos joggal összefüggő visszásságot, az, hogy a rendőrség az előállítás során meghallgatta a panaszost a hamisításgyanús bankjegyhez való jutás feltételezett körülményeiről, valamint az előállítást megelőző postai incidens körülményeiről és az ezt rögzítő jegyzőkönyvből másolatot nem kapott. 
A vizsgálat során megállapítottam, hogy a beadvány ezen része nyilvánvalóan alaptalan.  Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX tv. 19. § (2) bekezdésében foglalt rendelkezés szerint az országgyűlési biztos a nyilvánvalóan alaptalan beadványt elutasítja.  A beadvány nyilvánvaló alaptalansága azt jelenti, hogy a tények, a jogi okfejtés és az esetleges sérelem között nincs összefüggés, vagy nem úgy áll fenn az összefüggés, ahogy azt a panaszos felvázolta, illetve hogy a beadványban leírtak nem azonosak a valós tényekkel, esetleg a beadvány alapjául szolgáló jogi okfejtés nincs összhangban a jogszabályi rendelkezésekkel.  A vizsgált ügyben az eljárásomat megindító beadvány arra épült, hogy a panaszos nem kapott a meghallgatás során készült jegyzőkönyvből egy másolati példányt, pedig azt kérte.  A vizsgálat során megállapítottam, hogy ez a büntető eljárást megelőző ún. "elszámoltatás" gyakorlatilag egy "halasztahtalan nyomozati cselekménynek" minősül, továbbá a bankjegy lefoglalása is halasztahtalan nyomozati cselekmény, ezért a jegyzőkönyvből csak a nyomozás elrendelése után kérhető másolat, hiszen ezzel még nem indult meg az eljárás a nyomozás elrendelésére később kerül majd sor.  A 4/1991. ( III. 14.) IM-BM együttes rendelet alapján a büntetőeljárás során keletkezett iratokból az érdekelt fél kérésére nem hiteles másolatot, külön kérésére hiteles másolatot kell kiállítani.
A fentiek alapján megállapítottam, hogy a panasz jogi szempontból alaptalan, mert nem jár a meghallgatott személynek a jegyzőkönyvből automatikusan másolat olyan esetben, amikor a büntető eljárás még nem indult meg, de halaszthatatlan nyomozati cselekményként az érintettet meghallgatják.
	VI. Azon panasz vizsgálata, hogy nem kapott a panaszos a rendőrségtől az üggyel kapcsolatban semmilyen tájékoztatást 1999. október 15-ig, a panaszbeadvány benyújtásának időpontjáig.
	Az ügyben a nyomozás 1999. szeptember 22-én rendelte el a VIII. kerületi rendőrkapitányság ismeretlen tettes ellen a Magyar Nemzeti Bank feljelentése alapján és a nyomozás még 1999. október 15-én folyamatban volt. A büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. tv. alapján a panaszosnak nem kellett küldeni közbenső tájékoztatást az ügy állásáról. A nyomozást 1999. november 22-én megszüntették.  A VIII. kerületi rendőrkapitányság tértivevény másolattal igazolta részemre azt, hogy a nyomozást megszüntető határozat kézbesítése szabályosan megtörtént.   A levelet azonban a panaszos - a sikertelen kézbesítés után - a postán nem kereste.
A nyomozás elrendelése és a hivatalomhoz történt panasz benyújtása között három hét telt el.  A nyomozás ideje alatt a rendőrségnek a Be. szabályai alapján nincs értesítési kötelezettsége.  Ezért megállapítottam, hogy a rendőrség a Be-nek megfelelően járt el, akkor amikor csak a nyomozás megszüntetéséről küldte meg a határozatot és közbenső tájékoztatást az ügyben nem adott.
A panaszt ezért mint nyilvánvalóan alaptalant elutasítom.

	VII. A VIII. kerületi rendőrkapitányság dolgozói sértő és megalázó hangnemet alkalmaztak a panaszossal szemben.
	A vizsgálat során legelsőként azt tartottam fontosnak, hogy beszerezzem a panaszos rendőrséghez benyújtott panasz-beadványát, valamint a panasz kivizsgálása során született döntést.
Ezért a vizsgálat során megkerestem a VIII. kerületi rendőrkapitányság vezetőjét és kértem, hogy adjon tájékoztatást arról, hogy a panaszos mikor járt benn a kapitányságon, valamint emelt-e panaszt az eljáró rendőrök viselkedése miatt a kapitányság vezetőjénél.  A  kapitányságvezető arról tájékoztatott, hogy a panaszos mindössze egyszer személyesen érdeklődött.  A bűnügyi osztály vezetője és az ügy előadója meghallgatta a panaszost.  A panasz főképpen arra irányult, hogy miért nem kapja vissza a panaszos a pénzét.  Továbbá a panaszos bejelentette, hogy elképzelhető, hogy a postai alkalmazott kicserélte a pénzét és nem ugyanazt adta át a rendőrségnek, mint amit tőle elvett.
A két kolléga a panaszost részletesen tájékoztatta a felvetett kérdésekkel kapcsolatban és a felvilágosítást megköszönve a panaszos a kapitányságról eltávozott.  Kifogást a rendőrökkel szemben nem emelt, ezért az ügy kivizsgálására is csak úgy került sor, hogy felkértem a kapitányságvezetőt, hogy vizsgálja meg az esetet abból a szempontból, hogy a panaszossal szemben tiszteletlenül viselkedtek-e munkatársai.  A vizsgálatot a kapitányságvezető lefolytatta, de kulturálatlan és szemtelen viselkedése az eljáró rendőrök részéről nem volt megállapítható.
A vizsgálat során azt is megállapítottam, hogy a panasz vizsgálatra nem alkalmas tekintettel arra, hogy az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. tv. 16. § (1) bekezdésében szereplő követelménynek - miszerint a rendelkezésre álló jogorvoslati lehetőséget ki kell meríteni - a panaszos nem tett eleget, mert a kapitányságon panasszal nem élt az esetlegesen tapasztalt szemtelen és sértő viselkedés miatt.
Megállapítottam, hogy az ügyben nincs hatásköröm további vizsgálatot lefolytatni.

	VIII. Azon panasz vizsgálata, hogy a hamisnak talált pénz ellenértékét nem kapta vissza a panaszos.
	A vizsgálat annak megállapítását célozta, hogy okozott-e a jogbiztonsággal, valamint a tulajdonhoz fűződő joggal összefüggésben alkotmányos visszásságot az, hogy a hamis pénzt ellenérték nélkül kell a Magyar Nemzeti Bankhoz beszolgáltatni.
A vizsgálat során megállapítottam, hogy a panaszos tulajdonhoz fűződő joga már akkor sérült, amikor a hamis pénzhez hozzájutott, azonban nem állapítható meg sem a posta, sem pedig a Nemzeti Bank tevékenységével kapcsolatban az, hogy alkotmányos joggal összefüggésben sérelmet okoztak volna  a panaszosnak.  Az eljárás mindkét szerv részéről a tevékenységükre vonatkozó jogszabály alapján történt meg.  A panaszos tulajdonhoz fűződő jogát nem az eljáró szervek sértették meg, hanem korábban a hamis pénz panaszoshoz történő kerülésekor sérült a panaszos tulajdonhoz fűződő joga.
Ezért  a panasz ezen részét mint nyilvánvalóan alaptalant elutasítom.
Figyelembe kell venni azt is, hogy ha a hamis bankjegyeket a Magyar Nemzeti Bank becserélné akkor egy értéktelen bankjegyért fizetne.  Az MNB nem tud ellenértéket téríteni olyan bankjegyért, amelyet nem ő bocsátott ki, másrészt egy hamisítványnak nincsen ellenértéke.  Ha az MNB fizetne a hamisított bankjegyekért akkor gyakorlatilag, "nem lenne bűncselekmény" a pénz hamisítása, hiszen a hamis pénzt korlátlanul lehetne beváltani.
Ezért a panaszt mint nyilvánvalóan alaptalant elutasítom.

Budapest, 2001. április 14.

Gönczöl Katalin