OBH 4700/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Dr.Gál Attila

A vizsgálat megindulása
	Panaszos az 1999. október 7.-én kel beadványával azért fordult az Országgyűlési Biztoshoz, mert az ellene, a Zala megyei Rendőrfőkapitányságon, csalás és zsarolás miatt indult büntető eljárásban a nyomozás bár előzetes letartóztatásban van, vontatottan halad, indokolatlanul elhúzódik, a kilenc hónapja tartó előzetes letartóztatása alatt mindössze három alkalommal hallgatták ki.
Sérelmezi továbbá, hogy barátnőjével való kapcsolattartásától eltiltották, védőjével csak ellenőrzés mellett beszélhet.
	Újabb, 1999. október  19.-én kelt és ide október 22.-én érkezett beadványában panaszos sérelmezte, hogy az előzetes letartóztatását meghosszabbító legfelsőbb bírósági végzést számára késedelmesen kézbesítették, elzárták ezzel fellebbezési lehetőségétől. A Legfelsőbb Bíróság végzését, annak rendelkező részét és indokolását is sérelmezi, törvénysértőnek tartja, mert bűncselekményt nem követett el. Büntettet előélete miatt bűnösségét  mindenáron be akarják bizonyítani.
	A panasz alapján felmerült a jogállamiság és az abból eredő jogbiztonság követelménye, a tisztességes eljáráshoz, a jogorvoslathoz, valamint a védelemhez való jog sérelmének gyanúja. Ezért tájékoztatást kértem a Zala megyei Rendőrfőkapitányság vezetőjétől a panaszos sérelmeivel kapcsolatos állásfoglalásáról. - A Zala megyei Rendőrfőkapitány a panasz alapján vizsgálatot rendelt el, amelyet lefolytatva, annak eredményéről  1999. november 24.-én kelt átiratában tájékoztatott.

Az érintett alkotmányos jogok
•	Az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiság és az abból eredő jogbiztonság követelménye, a tisztességes eljáráshoz való jog.
•	Az Alkotmány 55. § (1) bekezdésében biztosított szabadsághoz, személyi biztonsághoz való jog.
•	Az  Alkotmány 57. § (5) bekezdésében biztosított jogorvoslati jog.

Az alkalmazott jogszabályok
•	A büntető eljárásról szóló 1973. évi I. törvény  (Be.)
93. § (1)  Az előzetes letartóztatás elrendeléséről a bíróság végzéssel határoz.
95. § (1)  A vádirat benyújtása előtt elrendelt előzetes letartóztatás az első fokú bíróságnak a tárgyalás a tárgyalás előkészítése során hozott határozatáig, de legfeljebb egy hónapig tart. Az előzetes letartóztatást a helyi bíróság egy alkalommal, legfeljebb két hónappal meghosszabbíthatja. Három hónap eltelte után az előzetes letartóztatást a megyei bíróság egyesbíróként eljárva, két alkalommal, legfeljebb az előzetes letartóztatás elrendelésétől számított egy év elteltéig meghosszabbíthatja. Ezt követően az előzetes letartóztatást a Legfelsőbb Bíróság hosszabbíthatja meg.
96. § (1)  A hatóságoknak arra kell törekedniük, hogy az előzetes letartóztatás a lehető legrövidebb ideig tartson. Ha a terhelt előzetes letartóztatásban van, az eljárást soron kívül kell lefolytatni.
97. §  (1) Az előzetes letartóztatottal szemben csak olyan korlátozásoknak van helye, amelyeket a büntetőeljárás feladatának megvalósítása, vagy a letartóztatást foganatosító intézet rendje szükségessé tesz. Az előzetesen letartóztatott eljárási jogainak gyakorlásában, így különösen a védekezésre való felkészülésben, nem korlátozható.
(2) Az előzetesen letartóztatott
b) hozzátartozójával vagy más személlyel akár szóban, akár írásban ellenőrzés mellett érintkezhet.
•	A Rendőrségről szóló 1994. évi XXXIV. törvény (Rtv.)
11. § (1) A rendőr köteles a szolgálati beosztásában meghatározott feladatait a törvényes előírásoknak megfelelően teljesíteni,...
18. § (3)  A fogvatartott jogait csak annyiban lehet korlátozni, amennyiben az a szökés vagy elrejtőzés, a bizonyítási eszközök megváltoztatásának vagy megsemmisítésének megakadályozását, újabb bűncselekmény elkövetésének megelőzését, illetőleg az őrzés biztonságát, a fogda rendjének megtartását szolgálja.

•	A büntetések és az intézkedések végrehajtásáról szóló 1979. évi 11. törvényerejű rendelet (Bv.tvr.)
116. § (1) Az előzetes letartóztatást büntetés-végrehajtási intézetben a tárgyalás előkészítése során hozott határozatig az ügyész, ezt követően a bíróság rendelkezése alapján és annak megfelelően kell végrehajtani. Ha a bíróság úgy rendelkezik, a fiatalkorú előzetes letartóztatását javítóintézetben kell végrehajtani.
(3) Az előzetes letartóztatás a nyomozás befejezéséig rendőrségi, az eljárás befejezéséig az erre kijelölt katonai fogdában is végrehajtható.
118. § (1) Az előzetesen letartóztatott
a) büntetőeljárási jogait gyakorolhatja,
d) hozzátartozóival és - az ügyész, a vádirat benyújtása után a bíróság jóváhagyásával - más személyekkel levelezhet, legalább havonta egyszer fogadhat látogatót, és kaphat csomagot,

•	A Rendőrség Szolgálati Szabályzatáról szóló 3/1995. (III.1.) BM. számú rendelet (R. Szolg. Szab.)
  5. § A rendőr szolgálati feladatait a jogszabályokban, illetve a jogszabályok alapján az állami irányítás egyéb jogi eszközeiben, a szervezeti-működési szabályzatban, a munkaköri leírásban és az elöljárói rendelkezésekben meghatározottak szerint látja el.

•	A rendőrségi fogdák rendjéről szóló 19/1995. (XII.13.) BM számú rendelet  (R.Fogd. Szab.)
  2. § (1) A fogvatartott
a) büntetőeljárási jogait gyakorolhatja, a fogvatartás alapjául szolgáló ügyben eljáró jogi képviselőjével kapcsolatot tarthat,
c) előzetesen letartóztatott hozzátartozójával és - az ügyész, a vádirat benyújtása után a bíróság jóváhagyásával - más személyekkel levelezhet, legalább havonta két alkalommal fogadhat látogatót, hetente két alkalommal kaphat csomagot,
(2) Az előzetesen letartóztatott levelezési és látogató fogadási joga - védőjével, továbbá a 3. § (4) bekezdésének b) pontjában felsorolt szervezetek képviselőivel való érintkezés kivételével -, valamint a csomagküldeményhez való joga a büntetőeljárás eredményessége érdekében korlátozható.
 3. § (7) A fogvatartotti jogok gyakorlása nem lehet ellentétes a fogda rendjével, nem veszélyeztetheti a fogvatartottal szemben folyamatban lévő eljárást.
(4) A fogvatartott biztonsági felügyelet mellett, ellenőrzés nélkül tarthat kapcsolatot
a) a védőjével, a fogvatartás alapjául szolgáló ügyben eljáró jogi képviselőjével,
(6) A (4) bekezdésben meghatározott kapcsolattartás gyakorisága nem korlátozható.
(7) A fogvatartott és hozzátartozója, valamint a (4) bekezdésben nem szereplő más személyek közötti kapcsolattartásra (látogató fogadása) előzetes egyeztetés szerinti időpontban, a rendőrség épületében, ellenőrzés és felügyelet mellett havonta két alkalommal, az idegenrendészeti őrizetes esetén ilyen korlátozás nélkül, alkalmanként 30 perc időtartamban kerülhet sor.
5. §  (5) A fogvatartott nem kötelezhető látogató fogadására.
(6) A fogvatartott látogatásából ki kell zárni azt a személyt, akivel szemben a fogvatartottal azonos ügyben folyik a büntetőeljárás. A kizárás kimondására a fogvatartás alapjául szolgáló eljárást folytató szerv vezetője jogosult.
6. § (1) A fogvatartott levelezése a fogvatartás alapjául szolgáló eljárást folytató szerv képviselője által ellenőrizhető, ha az eljárás adatai az Rtv. 18. §-ának (3) bekezdésében meghatározott érdekek sérelmét valószínűsítik. Az ellenőrzés tényét a fogvatartottal közölni kell.
(2) A fogvatartottnak a védőjéhez, a fogvatartás alapjául szolgáló ügyben eljáró jogi képviselőjéhez, a hatóságokhoz és az emberi jogok védelmét ellátó szervezetekhez küldött levelei nem ellenőrizhetők.
(3) Amennyiben az ellenőrzött levél tartalma az (1) bekezdés első mondatában hivatkozott valamely érdeket sért, a levél nem továbbítható.
(5) A fogvatartott távbeszélő használatára a fogvatartást végrehajtó szerv lehetőségei szerint jogosult. A távbeszélő ellenőrzés mellett használható, az ellenőrzés tényéről a fogvatartottat tájékoztatni kell.

•	A szabadságvesztés és az előzetes letartóztatás  végrehajtásának szabályairól szóló 6/1996. (VII.12.) IM számú rendelet (IM rendelet)
1. § (1) E rendelet a szabadságvesztés és az előzetes letartóztatás végrehajtásából a büntetés-végrehajtási szervezetre (a továbbiakban: bv. szervezet) háruló részletes feladatokat határozza meg.
(2) A bv. szervezet a szabadságvesztést és az előzetes letartóztatást - törvényben meghatározott szerv határozata, illetve rendelkezése alapján - büntetés-végrehajtási intézetekben, illetve a büntetés-végrehajtás egészségügyi intézeteiben (a továbbiakban: intézet) hajtja végre.
2. § (1) A fogvatartott a jogait személyesen, törvényes képviselője, jogi képviselője, illetve meghatalmazottja útján gyakorolja. A jogok gyakorlása nem sértheti a közérdeket, mások jogait, nem veszélyeztetheti az intézet rendjét és biztonságát.
7. § A fogvatartott a fogvatartásával kapcsolatos ügyében - a 6. §-ban foglalt jogorvoslati lehetőségek mellett - közvetlenül fordulhat
b) a fogvatartás alatt gyakorolható állampolgári jogainak a sérelme esetén az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, illetve a nemzeti és etnikai kisebbségi jogok országgyűlési biztosához;
9. § (1) A fogvatartott jogorvoslati jogának az érvényesüléséről az intézet gondoskodik.
(2) A jogorvoslati jog érvényesítésével kapcsolatos iratokat a címzettnek haladéktalanul továbbítani kell. A panaszokat, kérelmeket, bejelentéseket és a döntéseket az intézet köteles nyilvántartani.
237. § (1) A büntetőeljárás szakaszától függően az ügyész, illetve a bíróság (a továbbiakban: a rendelkezési jogkör gyakorlója) dönt az előzetesen letartóztatott
c) levelezése és látogatása ellenőrzéséről;
d) levelezésének, a látogató fogadásának és a csomagküldemény korlátozásáról;
(2) Ha a bírói értesítés vagy az ügyészi rendelvény az előzetes letartóztatás végrehajtására vonatkozó valamely kérdésben nem tartalmaz rendelkezést, az intézet az általános jogszabályi előírásoknak megfelelően jár el.
242. § (1) Az intézet a fogvatartás biztonsága és az intézet rendje védelme érdekében - a rendelkezési jogkör gyakorlója által hozott előírások végrehajtása mellett - ellenőrzi az előzetesen letartóztatott levelezését, csomagküldeményét és látogatását.
244. § (1) Az intézetnek biztosítania kell az előzetesen letartóztatott büntetőeljárási jogainak a gyakorlását, így különösen azt, hogy a kihallgatásra és a tárgyalásra felkészülhessen, védőt bízzon meg, a védőjével kapcsolatot tartson.
(2) Az előzetesen letartóztatott a védőjével szóban vagy írásban ellenőrzés nélkül érintkezhet. A szóbeli érintkezésre az intézet hivatali idejében kerülhet sor, kivéve, ha a védővel való megbeszélés olyan eljárási cselekmény megtétele végett szükséges, amelynek elmulasztásához jogkövetkezmény fűződik. A távbeszélőn történő érintkezés csak az intézet készülékén történhet, a beszélgetés nem ellenőrizhető, az intézet azonban visszahívással meggyőződhet a hívás jogosságáról.
245. § (1) Az előzetesen letartóztatott által a büntetőeljáráshoz kapcsolódóan írt, vagy a részére érkezett leveleket és iratokat a címzettnek az intézet küldi el, illetve kézbesíti.
(3) Az előzetesen letartóztatott - a védője kivételével - csak a rendelkezési jogkör gyakorlója által meghatározott személyekkel folytathat telefonbeszélgetést. A beszélgetés csak intézeti készüléken, a házirendben meghatározott időben, ellenőrzés mellett történhet.

A vizsgálat megállapításai
	1.) A Zala megyei Rendőfőkaopitányság vezetője megkeresésem alapján vizsgálatot rendelt el, melynek eredményéről, a MRFK Vizsgálati Osztályának jelentését is mellékelve, 78/1999.). számú átiratában a következőkről tájékoztatott:
Panaszos ellen, tettenérését követően, 1999. január 14.-én indult nyomozás, jelentős kárt okozó, üzletszerűen elkövetett csalás, valamint élet és testi épség elleni fenyegetéssel elkövetett zsarolás bűntetteinek alapos gyanúja miatt. A nyomozás során a zsarolással összefüggő telefonhívások tisztázása végett több telefontársaságot, több alkalommal kellett a nyomozó hatóságnak megkeresnie. A beérkezett válaszok elemzése, a sértett tanúk kihallgatása, szakértői vélemények beszerzése, melyek a tényállás felderítéséhez és megállapításához feltétlenül szükségesek voltak, hosszabb időt, több hónapot vettek igénybe.
A nyomozás tartama alatt panaszost, mint gyanúsítottat - állításával ellentétben - a szembesítésekkel együtt, tizenhárom alkalommal hallgatták ki. Ezen kívül a nyomozati iratok két, a gyanúsított saját kezével írt vallomását is tartalmazzák.
Panaszos 1999. augusztus 14-ig volt a főkapitányság fogdájában, ahonnan a Zala megyei Büntetésvégrehajtási Intézetbe szállították át.
A rendőrségi fogdában eltöltött ideje alatt panaszos kapcsolattartási jogát (látogató fogadás, ügyvédi beszélő, levelezés, csomagküldés) nem korlátozták. Családtagjai - elvált férje, 6 éves gyermeke, édesanyja, nevelőapja és testvérei - azért nem látogatták, mert a kapcsolattartást sem panaszos, sem családtagjai nem igényelték. Ezért, méltányosságból havonta két alkalommal egy órai időtartamban engedélyezték, hogy K. Lajosné zalaegerszegi lakos meglátogassa. - A panaszos néhány levelét, a tartalma miatt, mely jogszabály folytán tiltott volt, a nyomozó hatóság nem továbbította.
A Bv. Intézet sem korlátozta panaszos kapcsolattartási jogát. Védőjével ellenőrzés nélkül távbeszélőn is engedélyezték a beszélgetést, előzőleg azonban meggyőződtek arról, hogy valójában védőjével áll kapcsolatban.
A Legfelsőbb Bíróság Bel.V. 2142/1999/2. számú, 1999. október 12-én kelt végzése, mely panaszos előzőleg már 1999. október 15. napjáig meghosszabbított előzetes letartóztatását az első fokú bíróságnak a tárgyalás előkészítése során hozandó határozatáig, legfeljebb három hónappal, 2000. évi január 15. napjáig meghosszabbította, a MRFK Vizsgálati Osztályára telefaxon 1999. október 14-én délután érkezett meg.
A végzésről ugyanekkor a Bv. Intézetet is értesítették. - A vizsgálati Osztály a hozzá érkezett végzést 1999. október 15-én 8 óra 15 perckor a panaszosnak való kézbesítés végett a Bv. Intézetnek átadta. - A Bv, Intézettől kapott tájékoztatás szerint a legfelsőbb bírósági végzést - amely ellen fellebbezésnek helye nem volt - az igazgatási tiszt panaszossal szóban nyomban közölte és még ugyanazon a napon a nevelőtiszt írásban is átadta.
A legfelsőbb bírósági végzés a nyomozó hatósághoz postai úton 1999. október 20-án érkezett meg. Ennek egy példányát a védő 1999. október 22.-én átvette. A panaszos részére 1999. november 11-én tértivevénnyel ismételten kézbesítették.
A Zala megyei Főügyészségtől kapott tájékoztatás szerint az előzetes letartóztatásban levő panaszost a Zalaegerszegi Városi Bíróság, 2000. április 21. napján kelt I.B. 1347/1999/17. számú első fokon hozott nem jogerős ítéletével, ebben az ügyben, az említett bűncselekmények miatt nyolc évi szabadságvesztés büntetésre, 10 évi közügyektől eltiltás mellékbüntetésre ítélte, kizárva őt a feltételes szabadságra bocsátás lehetőségéből. Egyben megszüntette a korábbi 6 évi és 4 hónapi börtönbüntetésének feltételes szabadságát is, elrendelve a börtönbüntetés hátralévő részének végrehajtását.
	2.) Vizsgálatom nem terjedt ki  a panasz azon részeire, melyek a bírósági eljárást, illetve a Legfelsőbb Bíróság panaszos előzetes letartóztatását meghosszabbító végzését sérelmezi. 
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.)  29. § (1) bekezdés f) pontja szerint nem tartozik az országgyűlési biztos hatáskörébe a bíróságok tevékenységének kivizsgálása, illetve ilyen vizsgálat kezdeményezése. Mivel panaszos előzetes letartóztatását bíróság rendelte el és hosszabbította meg, sem annak időbeli tartamát, sem az előzetes letartóztatás megalapozottságát, ide értve annak indokolását is, nem vizsgálhatom. Csupán megjegyzem, hogy panaszos fellebbezési jogosultsága nem szenvedhetett sérelmet, mert a Legfelsőbb Bíróság végzése elleni fellebbezést a Be. kizárja.
A panaszos ellen folyó nyomozás elhúzódása  önmagában nem okoz alkotmányos visszásságot, ha az adott körülmények között szükséges és megalapozott a több hónapig tartó nyomozati eljárás. Megállapítottam, hogy az ügy felderítése, az egyes részcselekmények bizonyítási nehézségei, a cselekmények számszerűsége, a  szakértői vélemények elkészítése és elemzése indokoltan időigényes volt. A nyomozó hatóság eljárása az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiságból fakadó jogbiztonság követelményével, illetve ennek részét képező tisztességes eljáráshoz való alkotmányos joggal összefüggésben akkor okozott volna visszásságot, ha nem törekedett volna a tényállás kellő felderítésére, az ellentmondások feloldására (szakértők bevonása), a büntetőeljárásról szóló törvény alkotmányos alapelvekkel összefüggő előírásainak érvényesítésére.
Ezért a panasz e részében is mellőztem a vizsgálatot.
	3.) Vizsgálatom kiterjedt viszont panaszos kérelmének azon részeire, melyek a fogvatartása alatti kapcsolattartásának körülményeit, továbbá a legfelsőbb bírósági végzés késedelmes kézbesítését sérelmezik. E panaszokat illetően a Zala megyei Rendőrfőkapitányság vezetőjének tájékoztatását, az általa elrendel vizsgálat megállapításait elfogadtam.
A vizsgálat alapján megállapítható, hogy panaszos kapcsolattartása a rendőrségi fogdában nem volt korlátozva. Hozzátartozói panaszost nem kívánták látogatni, de maga panaszos sem kívánt velük kapcsolatot tartani. A R. Fogd. Szab. 5. § (5) bekezdése szerint fogvatartott, amennyiben hozzátartozói látogatni is kívánták volna, nem kötelezhető azok fogadására. Panaszos azon kívánságának viszont, hogy barátnője, K. Lajosné látogathassa a nyomozó hatóság havi két alkalommal egy óra időtartamban engedélyt adott és lehetőséget teremtett.
Panaszos védőjével az eljárás nyomozati szakaszában is ellenőrzés és korlátozás nélkül kapcsolatot tarthatott.
Rendőrségi fogdában való tartózkodása alatt panaszos számára a levelezést biztosították. A R. Fogd. Szab. 6. § (1) bekezdése szerint a fogvatartott levelezése az eljárást folytató szerv által ellenőrizhető, ha annak  a Rtv. 18. § (3) bekezdésében meghatározott érdekek sérelmét valószínűsítik. Mivel panaszos fogvatartása alatt is alapos volt a gyanú arra, hogy panaszos a terhére rótt bűncselekményeket tovább folytatja, levelezésének ellenőrzésére a törvényes alap megvolt. Csupán azt a néhány panaszosi levelet nem továbbította a nyomozó hatóság, amelyek a nyomozás érdekeit veszélyeztették.
A Bv. Intézetben panaszos kapcsolattartására vonatkozóan az ügyész rendelkezései szerint járt el az Intézet. Itt a védővel panaszos ugyancsak korlátozás és ellenőrzés nélkül érintkezhetett. Telefonon való kapcsolattartását sem ellenőrizték, előzőleg csupán azt, hogy valóban védője az, aki a telefonvonal másik végén van.
Panaszosnak a Bv. Intézetbeli levelezéséről, látogató fogadásáról, vagy annak korlátozásáról a büntetőeljárás szakaszától függően, a vádemelésig az ügyész, azt követően a bíróság rendelkezik (IM rendelet 237. § (1) ). Ennek hiányában a bv. intézet az általános jogszabályi előírásoknak megfelelően jár el (IM. rendelet 237. § (2) ). A vizsgálat során olyan adat, amely szerint panaszos e jogait sértette volna nem merült fel.
Nem érte sérelem panaszos alkotmányos jogait a legfelsőbb bírósági végzés kézbesítése kapcsán sem.
Az IM. rendelet 245. § (1) bekezdése szerint az előzetes letartóztatott részére érkezett iratokat az intézet kézbesíti. A sérelmezett legfelsőbb bírósági végzést szóban nyomban megérkezése után panaszossal közölték, sőt a faxon érkezett végzést még ugyanazon a napon átadták neki. Ugyanennek a jogszabálynak 9. § (1) bekezdése szerint a fogvatartott jogorvoslati jogának az érvényesüléséről az intézet gondoskodik. Bár ennek körülménye, mivel a Legfelsőbb Bíróság végzése ellen fellebbezésnek nem volt helye, fenn sem forgott, az Intézet a végzést megérkezését követően nyomban panaszos tudomására hozta.
	Megállapítottam, hogy a panaszos ügyében eljáró nyomozó hatóságok továbbá a fogvatartására kijelölt Bv. Intézet eljárása a vonatkozó jogszabályoknak mindenben megfeleltek, az Obtv-ben megjelölt és az országgyűlési biztos fellépését igénylő  alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságot nem okoztak. A vizsgálatot befejeztem, ajánlást nem teszek. Erről panaszost és a Zala megyei Rendőrfőkapitányság Vezetőjét jelentésem megküldésével értesítem.

Budapest, 2000. október 20.

Gönczöl Katalin