OBH 4515/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr.Déry Kinga

Az eljárás megindulása
	A panaszos az állampolgári jogok oszággyűlési biztosához azért fordult, mert sérelmezte, hogy Pilisvörösvár Város Önkormányzata
nem építtette ki utcájában a gázelosztó vezetéket,
és az erre irányuló beadványaira sem válaszolt.
A sérelmezett kérdések tárgyában az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogbiztonsághoz való jogból fakadó tisztességes eljáráshoz való jog sérelmének gyanúja miatt az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (a továbbiakban: Obtv.) 16.§-a alapján vizsgálatot indítottam és folytattam le.
	A vizsgálatom során felmerülő kérdésekben Pilisvörösvár város jegyzőjéhez, a TIGÁZ Rt.-hez és a Magyar Energia Hivatalhoz fordultam segítségért, mely szervek a kért tájékoztatást maradéktalanul rendelkezésemre bocsátották.

Érintett alkotmányos jogok
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.

Felhasznált jogszabályi anyag
az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény
43. § (1) A határozatnak tartalmaznia kell:
c) az indokolásban a megállapított tényállást és az annak alapjául elfogadott bizonyítékokat; az ügyfél által felajánlott, de mellőzött bizonyítást és a mellőzés indokait; az eljárt szakhatóságok megnevezését és azokat a jogszabályokat, amelyek alapján a közigazgatási szerv a határozatot hozta,

a helyi önkormányzatokról szóló 1990. évi LXV. törvény
8. § (1) A települési önkormányzat feladata a helyi közszolgáltatások körében különösen: a településfejlesztés, a településrendezés, az épített és természeti környezet védelme, a lakásgazdálkodás, a vízrendezés és a csapadékvíz elvezetés, a csatornázás, a köztemető fenntartása, a helyi közutak és közterületek fenntartása, helyi tömegközlekedés, a köztisztaság és településtisztaság biztosítása; gondoskodás a helyi tűzvédelemről, közbiztonság helyi feladatairól; közreműködés a helyi energiaszolgáltatásban, a foglalkoztatás megoldásában; az óvodáról, az alapfokú nevelésről, oktatásról, az egészségügyi, a szociális ellátásról, valamint a gyermek és ifjúsági feladatokról való gondoskodás; a közösségi tér biztosítása; közművelődési, tudományos, művészeti tevékenység, sport támogatása; a nemzeti és etnikai kisebbségek jogai érvényesítésének a biztosítása; az egészséges életmód közösségi feltételeinek elősegítése.
(4) A települési önkormányzat köteles gondoskodni az egészséges ivóvízellátásról, az óvodai nevelésről, az általános iskolai oktatásról és nevelésről, az egészségügyi és a szociális alapellátásról, a közvilágításról, a helyi közutak és a köztemető fenntartásáról; köteles biztosítani a nemzeti és az etnikai kisebbségek jogainak érvényesülését.
- a gazdasági stabilizációs intézkedésekhez kapcsolódó szociális célú hozzájárulásnak a települési önkormányzatok közötti elosztásáról és az elszámolás rendjéről szóló 31/1995. (IX. 12.) NM rendelet
1. § (1) A települési önkormányzatot a központi költségvetésből állami támogatásként egyszeri differenciált mértékű, szociális célú hozzájárulás (a továbbiakban: hozzájárulás) illeti meg. A hozzájárulás számítási módját, a differenciálás mértékét, valamint a felhasznált alapadatokat az 1. számú melléklet tartalmazza.
(2) A települési önkormányzatot a központi költségvetésből állami támogatásként további egyszeri kiegészítés (a továbbiakban: kiegészítés) illeti meg. A kiegészítés számítási módját, valamint a felhasznált alapadatokat az 1/A. számú melléklet tartalmazza.
(3) A hozzájárulás, valamint a kiegészítés együttesen a (4) bekezdésben foglalt kivétellel elsősorban a lakások fűtéséhez, valamint a lakás melegvízzel való ellátásához (a továbbiakban együtt: fűtés) kapcsolódó tüzelőolaj felhasználás lakossági költségeinek kiegészítésére használható fel
a) az átmeneti segélyre vonatkozó eljárási szabályok figyelembevételével különösen azon háztartások egyszeri nagyobb összegű támogatásaként, amelyek az általuk lakott lakás háztartási tüzelőolajjal biztosított fűtését más, gazdaságosabb fűtési móddal váltják fel, és szociális helyzetük alapján a fűtési mód átalakításának költségeit teljes egészében nem tudják vállalni;
b) a lakásfenntartási támogatásra vagy az átmeneti segélyre vonatkozó eljárási szabályok figyelembevételével - tekintettel az 1995/96-os fűtési időszak kiadásainak egészére - különösen azon háztartások támogatásaként,
ba) amelyek az általuk lakott lakás fűtésére háztartási tüzelőolajat használnak és a fűtési költségeket szociális helyzetük alapján nem képesek viselni,
bb) amelyek tüzelőolajat használó központi és távhőszolgáltatási rendszerbe kapcsolt lakásban laknak és a fűtési költségeket szociális helyzetük alapján nem képesek viselni.

a gázelosztó vezetékre vonatkozó hálózatfejlesztési hozzájárulásról szóló 32/1995. (VIII. 8.) IKM rendelet
2. § (1) A beruházás hozammutatóját a melléklet 1. pontja szerint kell kiszámítani.
(2) Ha a hozammutató 1 vagy annál nagyobb, a beruházáshoz hozzájárulás nem kérhető.
(3) Ha a hozammutató 0-nál kisebb, a gázszolgáltató a beruházás megvalósítására nem kötelezhető.

A megállapított tényállás
	1991-ben Pilisvörösvár önkormányzatának (a továbbiakban: önkormányzat) beruházásában 100%-ban lakossági önerős formában megépült a 2299. hrsz.-ú Kápolna utcában a gázelosztóvezeték. A 2299. hrsz-ú utcába torkolló - ugyancsak Kápolna nevű - utcában lévő, 2298/1. hrsz-ú, a panaszos tulajdonában lévő (egyetlen) ingatlanhoz a gázelosztóvezetéket nem építette meg a gázközmű társulat, ugyanis a panaszos a társulathoz nem csatlakozott, a helyi erőből megépülő vezeték közös költségeihez nem járult hozzá.
	Az 1995 szeptemberében kelt beadványával a panaszos az önkormányzatához fordult, melyben kérte, hogy az önkormányzat a gazdaságosabb fűtési módra való átálláshoz részesítse szociális célú hozzájárulásban. (A panaszos kérelme vizsgálatom során nem állt rendelkezésemre, így a kérelem tárgyára az azt elbíráló határozatból következtettem.)
Az önkormányzat 1995. október 16.-i, 3825/95. számú határozatában a Népjóléti Bizottság megvizsgálta és elutasította a szociális hozzájárulás iránt benyújtottként értékelt kérelmet. A panaszos által az önkormányzat képviselő testületéhez benyújtott fellebbezést ismét az önkormányzat népjóléti bizottsága vizsgálta meg és 1995. november 17.-i, 3825-2/95. számú határozatában, korábbi határozatát saját hatáskörben módosítva 10692 forint átmeneti támogatást állapított meg a "gazdaságosabb fűtési módra történő átállásra". A határozat indokolása szerint: "H.L. módosítási kérelmét a Népjóléti Bizottság megvizsgálta és biztosította részére az új 41/1995. /XI.9.) NM rendelet 1/A. számú melléklete szerinti - az önkormányzat illetékességi területén kiadott - HTO utalvány minden literjére vonatkozó kiegészítő támogatást. A számítás alapját a kérelmező által igényelt olaj mennyisége adta. Az igényelt olajmennyiséget a Vám- és Pénzügyőrség igazolása alapján vettük figyelembe. A fentiek alapján a Népjóléti Bizottság a rendelkező részben foglaltak szerint határozott. Határozatom a 41/1995. /XI.9./NM rendelettel módosított 31/1995. /IX.12./ NM rendelet és a 219/1995. /IX. 29./ Kt. sz. határozatán alapul."
	A panaszos szerint az önkormányzat műszaki csoportvezetője felvilágosítást adott a gázvezetékhez való csatlakozás lehetőségeiről. A műszaki csoportvezető jelezte, hogy a hideg időjárás miatt már nem lehet gázvezetéket építeni, azonban a majdani építéshez a lehetőséget a panaszos a hozzájárulás megfizetésével szerezheti meg. A panaszos ennek megfelelően 1995. november 16. napján 32000 forint hozzájárulást fizetett be az önkormányzat bankszámlaszámára. 1996 tavaszán a panaszos által felkeresett gázszerelő közölte vele, hogy az ingatlanhoz nem tud csatlakozó vezetéket építeni, mert az utcában nincsen gázelosztó vezeték. A panaszos ismét felhívta az önkormányzat műszaki csoportjának vezetőjét, akitől ez alkalommal azt a tájékoztatást kapta, hogy a panaszos építtesse meg a hosszabb Kápolna utcában már meglévő gázelosztó vezetékhez csatlakozva utcájában a csatlakozó vezetéket. A panaszos kérdésére, hogy az önkormányzat bankszámlaszámára befizetett 32000 forint  milyen költségeket fedezett, a műszaki csoportvezető azt mondta, hogy azt a panaszos a gázbevezetés "lehetőségéért" fizette ki.
	Lévén, hogy a gázelosztó vezeték önerőből való megépítését a panaszos nem tudta vállalni, 1996 októberében ismételten támogatást kívánt kérni az önkormányzattól a gázfűtésre való átálláshoz, azonban kérelmét a korábbi, átmeneti támogatást nyújtó határozatra való hivatkozással nem fogadták el. Ezt követően a panaszos a polgármester asszonyt kereste fel, aki ígéretet tett arra, hogy a képviselő testülettől támogatást próbál kérni. Mivel addig válasz nem érkezett, a panaszos 1997. július 1.-i levelében ismét a polgármester asszonyhoz fordult segítségért és a gázelosztó vezeték megépítését kérte. 1997 októberében a panaszos hiányolva a polgármester asszony válaszát a jegyzőhöz fordult telefonon. 1997 novemberében az önkormányzat műszaki csoportvezetője hívta fel a panaszost telefonon és arról tájékoztatta, hogy a csatlakozó vezetéket önerőből kell megépíttesse a telekhatárig.
	A panaszos 1999. július 9-i, az önkormányzathoz címzett levelében, majd az elmaradt választ hiányoló, 1999. szeptember 9.-i levelében ismét a gázvezeték megépítéséhez kért segítséget az önkormányzattól. A jegyző 1999. szeptember 30.-i válaszában megállapította, hogy az önkormányzat ügyintézője hibázott akkor, amikor nem tájékoztatta a panaszost arról, hogy a hozzájárulás befizetése a gázelosztó vezetékre történő rákötési lehetőséget biztosítja, de az utólagos beállások költségeit (a gázelosztó vezeték kiépítését, abban az esetben ha az nincs kiépítve) az ingatlan tulajdonosának kell fedeznie. A korábbi, hozzájárulásként befizetett 32000 forint befizetéséről a jegyző igazolást állított ki, és a betéti kamatokkal növelt összeg visszafizetését ajánlotta fel a panaszosnak, melyet a panaszos nem fogadott el.
	A jegyző tájékoztatta továbbá a panaszost arról, hogy lévén, hogy a kiépített gázvezetékek a TIGÁZ Rt. kezelésébe kerültek, az utólagos bekötéseket a TIGÁZ Rt. végzi, tehát a panaszos ingatlanának gázellátása csupán a gázszolgáltatóval való egyeztetést követően oldható meg. A jegyző levelében utalt arra is, hogy a TIGÁZ Rt.-vel tárgyalásokat folytat az önkormányzat.
	A panaszos 1999. július 15.-i beadványával a TIGÁZ Rt.-hez fordult gázigényével, melynek eredményeképpen 1999. november 26. napján a gázszolgáltatóval gázhálózat-fejlesztési megállapodást kötött. A megállapodás alapján a panaszos saját költségen kiépíttette utcaszakaszában a gázelosztó vezetéket. A gázelosztó vezeték a TIGÁZ Rt. tulajdonában lévő Kápolna utcai gázelosztó vezetékhez kötődik és a gázszolgáltató eszközállományába került. A panaszos fogyasztási helyének üzembe helyezését - a belső rendszer kiépítését követően - a gázszolgáltató 2001 májusában végezte el.

A vizsgálat megállapításai
1.	Pilisvörösvár önkormányzatának Népjóléti Bizottsága mérlegelési jogkörében elutasította a panaszosnak a gazdaságosabb fűtési módra való átálláshoz az átalakítás költségeihez szükséges szociális célú hozzájárulás iránti kérelmét. A megfellebbezett határozatot követően az önkormányzat népjóléti bizottsága saját hatáskörében módosítva a korábbi határozatot egy hónap múlva szociális célú hozzájárulásként átmeneti támogatást állapított meg a gazdaságosabb fűtési módra történő átálláshoz. A határozat indokolása szerint a panaszos „módosítási kérelmét a Népjóléti Bizottság megvizsgálta és biztosította részére az új 41/1995. (XI.9.) NM rendelet 1/A. melléklete szerinti - az önkormányzat illetékességi területén kiadott - HTO-utalvány minden literjére vonatkozó kiegészítő támogatást. A számítás alapját a kérelmező által igényelt olaj mennyisége adta. (....) A fentiek alapján a Népjóléti Bizottság a rendelkező részben foglaltak szerint határozott."
	A népjóléti bizottság eljárását a szociális célú hozzájárulás iránti kérelmek elbírálása során a 35/1995. (IX.12.) NM rendelet és a 219/1995. (IX.29.) Kt. számú határozata határozta meg. 
	A rendelet és a képviselőtestületi határozat a szociális célú hozzájárulást vagy egyszeri, nagyobb összegű támogatásként megállapított, a gazdaságosabb fűtési módra való átállásra felhasználható átmeneti segélyként, vagy pedig a fűtési költségek kiegészítésére szolgáló lakásfenntartási támogatásként állapította meg. Eszerint egymásnak ellentmondó az önkormányzat népjóléti bizottságának a korábbi határozatát módosító határozatában a rendelkező és az indokoló rész. A rendelkező rész a gazdaságosabb fűtési módra történő átálláshoz átmeneti támogatást állapít meg, az indokoló rész azonban a fűtési költségek kiegészítésére szolgáló támogatásra utalt. A határozat rendelkező és indokoló részében foglaltak így nem állnak egymással összhangban.   
	További problémát jelent a határozat hiányos indokolása. Az indokolásnak az államigazgatási eljárásról szóló törvény (a továbbiakban: Áe.) 43. § (1) bekezdés c) pontja szerint tartalmaznia kell a közigazgatási szerv által megállapított tényállást, az elfogadott bizonyítékokat, az ügyfél által felajánlott de mellőzött bizonyítékokat, a mellőzés okát. Az indokolás szükséges elemei közé tartozik továbbá a szakhatóság megnevezése, és állásfoglalása, amennyiben az adott eljárásba a szakhatóság bevonása szükséges. Az indokoló részben meg kell határozni a határozat alapjául szolgáló jogszabályokat is.
	A vizsgált határozat az indokoló részben a tényállást nem állapította meg, az elfogadott és a felajánlott, de mellőzött bizonyítékokat - a mellőzés okával - nem jelölte meg. 
	További, az Áe.-ben megfogalmazott követelmény az eljáró közigazgatási szervvel szemben arra az esetre, ha a határozatot a közigazgatási szerv jogszabályban biztosított mérlegelési jogkörében hozta, hogy a határozat indoklásából a konkrét ügyben mérlegelt, figyelembe vett, vagy figyelmen kívül hagyott tényeknek ki kell tűnniük, nem elegendő általános szempontokra hivatkozni. Az önkormányzat népjóléti bizottsága határozatának indokolása nem tartalmazta a mérlegelés során a döntés meghozatalához szükséges és figyelembe vett tényeket. 
	Az Áe. 43.§ (1) bekezdés c) pontja továbbá a közigazgatási szerv által hozott határozat indokolásának kötelező részeként sorolja fel azoknak a jogszabályoknak a megjelölését, melyek alapján a közigazgatási szerv a határozatot hozta. Ami a jogszabályokra, mint a döntés alapjára való hivatkozási kötelezettséget illeti, célszerűnek tűnik az idevonatkozó jogszabályi rendelkezés mögött meghúzódó törvényhozói megfontolásokból kiindulni. A jogszabályokra való hivatkozás kötelezővé tétele mögött nyilvánvalóan az a gondolat rejlik, hogy enélkül az érintettek számára a határozat értelmezhetetlen, ellenőrizhetetlen, meggyőzőerőt nélkülöző lenne. A jogszabályokra való hivatkozás kötelezővé tétele voltaképpen egy, a jogbiztonságot szolgáló rendelkezésnek minősíthető, amennyiben az - különösen a kötelezettséget megállapító , illetve az elutasító határozatoknál - a meggyőzés révén elősegíti az önkéntes jogkövetést és az ügyfélnek az államigazgatási döntések kiszámíthatóságába vetett meggyőződését, másrészt elkerülhetővé teszi a megalapozatlan döntéseket. Ezért az Áe. idevonatkozó rendelkezésének helyes értelmezése csak az lehet, amely az államigazgatási szervtől nem csupán a jogszabály, a paragrafus és a bekezdés számára való hivatkozást várja el, hanem az érthetőség érdekében a jogszabály tárgyának és a hivatkozási alapot képező szabálynak a tömör felidézését is. A tárgyalt határozat sérti ezt az alapvető szabályt, hiszen csupán a jogszabályok számának megjelölését tartalmazza, mely sem céljában, sem tartalmában nem felel meg az Áe. rendelkezéseinek.
	A fentiekben részletezett elemek az indokolásban azért nélkülözhetetlenek, mert a közigazgatási szerv csak azok feltüntetésével tud nyomatékot adni döntésének azáltal, hogy meggyőző erővel (különösen elutasító vagy kötelezettséget előíró határozatnál) fokozza az ügyféli önkéntes jogkövetést. Nélkülözhetetlen továbbá a megfelelő indokolás amiatt is, mert hiánya a megalapozatlan és önkényes döntések veszélyét hordozza magában, mely egy jogállamban a jogbiztonságba vetett hitet ingatja meg. A vizsgálat tárgyát képező és az ahhoz hasonló határozatok tömegessé válása a jogbiztonság elvét súlyosan veszélyeztetik. Komoly veszélyt rejt magában az az államigazgatási gyakorlat, amely a mérlegelési jogkörben valamiféle felmentést lát a jogbiztonság tartalmát adó szabályok alól. 

	Vizsgálatom eredményeképpen ezért megállapítom, hogy Pilisvörösvár Város Önkormányzatának Népjóléti Bizottsága az Alkotmány 2.§ (1) bekezdésében deklarált jogállamiságból fakadó jogbiztonság részét képező tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben visszásságot okozott azáltal, hogy a szociális célú hozzájárulás iránti kérelmet egy olyan határozatban bírálta el, melynek rendelkező és indokoló része nem állt egymással összhangban, az indokoló részben a népjóléti bizottság a tényállást nem állapította meg, az elfogadott és a felajánlott bizonyítékokat - a mellőzés okával együtt - nem jelölte meg, és a határozat meghozatalához alapul szolgáló jogszabályok száma mellett azok tárgyára nem utalt.

2.	A beadványban foglaltak szerint 1996 októberében a panaszos telefonon ismét az önkormányzathoz fordult a gazdaságosabb fűtési módra való átálláshoz szükséges támogatás iránti kérelmével, mely kérelmet az önkormányzat munkatársa ugyancsak telefonon - arra való hivatkozással, hogy már egy alkalommal ilyen jellegű támogatáshoz a panaszos hozzájutott - elutasított. 
	Tekintettel arra, hogy a kérelmet a panaszos nem írásban nyújtotta be az önkormányzathoz, utólag megállapíthatatlan a pontos tényállás, az állampolgári jogok országgyűlési biztosa pedig bizonyítási eljárást nem folytathat le.
	A tényállás felderíthetetlensége miatt ezért érdemi vizsgálatra alkalmatlan az olyan beadvány, amelyben foglalt tények az állampolgári jogok országgyűlési biztosa rendelkezésére álló eszközökkel nem bizonyíthatóak. 

3.	Azt, hogy a panaszos gázigényéről az önkormányzat munkatársainak tudomása volt, bizonyítják a gazdaságosabb fűtési módra való átálláshoz szükséges hozzájárulás iránti kérelmet elutasító önkormányzati határozat ellen benyújtott fellebbezésben foglaltak, a panaszos által állítottak, valamint a rendelkezésemre álló, a 32000 forint hozzájárulás befizetését igazoló csekk szelvénye. Tekintettel arra, hogy a panaszos házának fekvése szerinti utcarészben nem volt kiépített gázelosztó vezeték, a panaszos csak gázhálózat-fejlesztés útján juthatott volna gázhoz. Pilisvörösvár  önkormányzatának a panaszos gázigényével foglalkozó munkatársa azonban nem tájékozódott a gázelosztó vezeték hiányáról, és a panaszos gázigényét egy már létező gázelosztóvezetékhez való utólagos rácsatlakozási igényként kezelte. Ennek megfelelően az önkormányzat a gázközmű társulat általános szerződési feltételeire tekintettel arra kötelezte a panaszost, hogy a kiépítettnek vélt hálózathoz való utólagos csatlakozásért az időközben felmerült többletköltséggel kiegészített hozzájárulás összegével azonos összegű térítést - a panaszos esetében 32000 forintot - fizessen meg az önkormányzatnak. Erre azonban az önkormányzat azért nem kötelezhette a panaszost, mert a panaszos ingatlanának fekvése szerinti utcában nem létezett olyan kiépített hálózat, amelyre ő - akár térítés ellenében is - rácsatlakozhatott volna. 
	Vizsgálatom eredményeképpen megállapítom, hogy Pilisvörösvár Város Önkormányzata az Alkotmány 2.§ (1) bekezdésében foglalt jogállamiságból fakadó jogbiztonság részét képező tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben visszásságot okozott azáltal, hogy úgy kötelezte a panaszost a gázhálózathoz való utólagos csatlakozásért való hozzájárulás megfizetésére, hogy a panaszos tulajdonában lévő ingatlan fekvése szerinti utcában nem volt kiépített gázelosztó vezeték.

4.	A panaszos gázigényének az önkormányzathoz való bejelentésekor hatályos jogszabályok alapján a következő állapítható meg. Az önkormányzatokról szóló 1990. évi LXV. törvény (a továbbiakban: Ötv.) 8.§ (1) bekezdése szerint a települési önkormányzat feladata egyebek mellett a közreműködés a helyi energiaszolgáltatásban. A törvény ugyanezen paragrafusának (4) bekezdése sorolja fel a települési önkormányzatok kötelezően ellátandó feladatait. A két vonatkozó jogszabályhely alapján megállapítható, hogy lakosság gázközműhálózattal való ellátása nem tartozik a helyi önkormányzat kötelezően ellátandó feladatai közé: a jogszabály által előírt feladata csupán az energiaszolgáltatásban való közreműködés. Az egyes önkormányzatok dönthetnek úgy, hogy egyes területeken saját - vagy részben saját, részben lakossági - költségen kiépítik vagy fejlesztik a gázhálózatot, ez azonban nem jogszabályban előírt kötelezettségük.
	A gázelosztó vezetéket üzemeltető gázszolgáltató piaci szereplőként ugyanakkor egy bizonyos hozammutatói érték alatt nem kötelezhető a hálózatfejlesztési beruházás megvalósítására, a gázelosztó vezetékre vonatkozó hálózatfejlesztési hozzájárulásról szóló 32/1995. (VIII. 8.) IKM rendelet 2.§ (3) bekezdése szerint. 
	Előfordulhat tehát az az eset, hogy a gázelosztóvezeték kiépítéséről és a költségek fedezéséről is a majdani fogyasztó kénytelen gondoskodni, ahogyan az a panaszos esetében is történt.  
	Tekintettel arra, hogy az Ötv. az önkormányzatok közhatalomtól származó feladatául jelölte meg a helyi energiaszolgáltatásban való közreműködést, a helyi energiaszolgáltatással kapcsolatos önkormányzati eljárás közhatalmi jellegű eljárás, és mint ilyen, vizsgálati hatásköröm részét képezi, annak ellenére, hogy az önkormányzat ezen eljárása nem tartozik az államigazgatási eljárásról szóló törvény  hatálya alá.
	A panasz tárgyát képező esetben az önkormányzat nem kívánta támogatni a panaszos által igényelt gázhálózat kiépítését, ezt a döntését azonban közel négy éven keresztül nem tette nyilvánvalóvá. Csupán a jegyző 1999. szeptember 30.-i leveléből vált a panaszos számára is egyértelművé és érthetővé, hogy a befizetett összeg ellenére sem számíthat az önkormányzat segítségére. Ekkor tájékoztatta az önkormányzat első alkalommal a panaszost arról is, hogy gázigényével a TIGÁZ Rt.-hez érdemes fordulnia. 
	Vizsgálatom során megállapítottam, hogy miután a panaszos 1995 novemberében az utólagosan a gázelosztóvezetékhez csatlakozók számára megállapított hozzájárulás összegét az önkormányzat munkatársának javaslatára befizette, érdemi választ az önkormányzattól 1999. szeptember végéig nem kapott. A rendelkezésemre álló dokumentumokból  ugyanakkor arra a következtetésre jutottam, hogy az önkormányzat felvilágosító és tájékoztató tevékenysége ellátásának nem volt akadálya.
	Pilisvörösvár önkormányzata azáltal, hogy közel négy éven keresztül nem világosította fel a panaszost arról, hogy kérelme az önkormányzat által nem teljesíthető, és döntését nem indokolta meg, a panaszosnak az Alkotmány 2.§ (1) bekezdésében rögzített jogállamiságból fakadó jogbiztonság részét képező tisztességes eljáráshoz való jogával összefüggésben visszásságot okozott.

Kezdeményezések
	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 21.§ (1) bekezdésében foglalt felhatalmazásomnál fogva a következő kezdeményezést teszem:
	Felkérem Pilisvörösvár Város Önkormányzatának polgármesterét, hogy hívja fel munkatársai figyelmét
az államigazgatási határozat kötelező elemei alkalmazásának fontosságára,
arra hogy a gázelosztó rendszerhez utóbb csatlakozók esetében a hozzájárulás megfizetésének megállapításakor kellő körültekintéssel járjanak el,  
és arra, hogy a felvilágosítási és tájékoztatási kötelezettségüknek minden esetben maradéktalanul tegyenek eleget.

Budapest, 2002. május 7.

Lenkovics Barnabás