OBH 4225/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr. Győrffy Zsuzsanna

A vizsgálat megindítása
	A panaszos 1996-ban férjétől elvált, közös kiskorú fiukat a bíróság nála helyezte el. A beadvány szerint 1998 végétől az apai kapcsolattartások alkalmával a gyermeket az apa nagybátyja több alkalommal természet elleni erőszakos fajtalanság eltűrésére kényszerítette. A panaszos ezt jelezte a kiskunhalasi gyámhatóságon, a rendőrkapitányságon pedig feljelentést tett a gyermek nagybátyja ellen.
	A panaszos beadványában sérelmezte, hogy a gyámhivatal a bejelentéssel kapcsolatban nem járt el elég körültekintően. Véleménye szerint a rendőrség " szőnyeg alá söpörte " az ügyet.
	A beadvánnyal kapcsolatban felmerült az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiságból fakadó tisztességes eljáráshoz és a 67. § (1) bekezdésében foglalt a gyermek  megfelelő lelki fejlődéshez való jogának sérelme. Ezért az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény ( a továbbiakban: Obtv ) 16. § (1) bekezdésében kapott felhatalmazás alapján vizsgálat indult.
	Az ügy kivizsgálására az országgyűlési biztos felkérte a Bács-Kiskun Megyei Gyámhivatal és a megyei rendőr-főkapitányság vezetőjét. A kecskeméti ügyészség és a rendőrkapitányság valamint a kiskunhalasi gyámhivatal vezetőinek tájékoztatását és az ügyben keletkezet iratok másolatának megküldését kérte.

A megállapított tényállás 
	A panaszos 1999 július elsején feljelentést tett férje nagybátyja ellen a gyermeke sérelmére elkövetett erőszakos fajtalanság bűntettének alapos gyanúja miatt. A Kecskeméti Rendőrkapitányság július 15-én elrendelte a feljelentés kiegészítését. A feljelentés kiegészítéseként  a nyomozást bűncselekmény hiányában július 23-án megtagadta.
	A panaszos a határozat ellen panaszt nyújtott be, melyet a Kecskeméti Városi Ügyészség augusztus 5-én elutasított.
	A panaszos az ügyészi határozat ellen ismételt panasszal élt, szeptember 8-án kérte a nyomozás elrendelését. A Kecskeméti Városi Ügyészség a kérelemnek helyt adott, elrendelte a feljelentés kiegészítését. Az ügyészség szeptember 22-én 30 nappal meghosszabbította a határidőt. A feljelentés kiegészítése során többek között meghallgatták a gyermeket, a panaszost, a gyermek anyai nagyanyját, a gyermek édesapját és apai nagyapját. A Kecskeméti Rendőrkapitányság vizsgálati osztálya beszerezte a gyermek apai kapcsolattartása során a kiskunhalasi gyámhivatalnál keletkezett iratok másolatát. A panaszos által felkért pszichológus szakvéleménye szerint a gyermek által elmondottak valósághűek, nem a fantázia szüleményei. A nyomozó hatóság által szaktanácsadóként kirendelt két pszichológus pedig azt állapította meg, hogy a gyermek által elmondottak valóságértéke nem megbízható, a szexuális inzultus személyes átélése nem valószínűsíthető. A meghallgatott személyek nyilatkozatai és a szakvélemények közötti ellentmondás miatt a Kecskeméti Városi Ügyészség 1999. november 2-án a nyomozást bűncselekmény alapos gyanújának hiánya miatt ismét megtagadta.
	A határozat ellen a panaszos ismételten panaszt nyújtott be, változatlanul a nyomozás elrendelését kérte. A Bács-Kiskun Megyei Főügyészség döntése szerint a városi ügyészség határozata törvényes és megalapozott volt, ezért a főügyészség a panaszt 1999. november 24-én elutasította.
	A kiskunhalasi gyámhatóságnál 1999. január 18-án iktatott kérelmében a panaszos kérte, hogy a hatóság módosítsa gyermeke apai kapcsolattartását megállapító - a szülők egyezségét jóváhagyó - 1996. június 20-án kelt bírósági végzést. Indokai között szerepelt, hogy a gyermeket apja munkahelyén - egy nyugdíjasházban - az egyik bennlakó szexuálisan zaklatta. Kérelmében a panaszos " egy bentlakót " említ, ekkor nincs még szó arról, hogy az apa rokona bántalmazta volna a gyermeket. A panaszos kifogásolta azt is, hogy a gyermek apja az egyezségben megállapított kapcsolattartási időpontokat figyelmen kívül hagyta, továbbá azt is, hogy a apai kapcsolattartások idején a kisfiút kisebb-nagyobb baleset is érte, amiről az panaszost volt férje nem értesítette.
	A gyámhivatal a szülőket 1999. február 10-ére idézte. Az akkor készült jegyzőkönyv szerint az ügyintéző felszólította a szülőket arra, hogy a bíróság által szabályozott kapcsolattartás rendjét tartsák be. A szülők a jegyzőkönyvben foglaltakat tudomásul vették, azt aláírták. Sem a gyámhivatali ügyintéző, sem a panaszos nem tett említést a gyermeket esetlegesen ért szexuális bántalmazásról.
	Ezt követően a szülők között folyamatos volt a vita a kapcsolattartás lebonyolítása kérdésében. A panaszos nem engedte a kisfiút az édesapjához, az apa ezt folyamatosan jelezte a gyámhivatalnál. A gyámhivatal munkatársa írásban kérte a szülőket arra, hogy állapodjanak meg a kapcsolattartásban, amennyiben ez sikertelen lenne ügyfélfogadási ügyben keressék fel az ügyintézőt.
	A panaszos július 2-án a Kiskunhalasi Városi Bíróságtól kérte az apai kapcsolattartás felfüggesztését. A kérelmet a gyermek félelmével indokolta. Ekkor már az apa nagybátyját nevezte meg a  gyermeke ellen természet elleni erőszakos fajtalankodás elkövetőjeként. Jelezte, hogy az apa nagybátyja ellen feljelentést tett. A bíróság július 12-én a kérelmet intézkedésre  áttette a gyámhivatalhoz. A gyámhivatal a bíróságtól érkezett iratot július 16-án átvette.
	A gyermek apja július folyamán a gyámhivatalnál ismét jelezte, hogy gyermekével a nyári rendkívüli kapcsolattartás meghiúsult. A városi gyámhivatal a panaszost augusztus 3-án kelt levelében felkérte a az apai kapcsolattartás zavartalan biztosításra, egyben tájékoztatta arról, ha a kötelezettségének nem tesz eleget, úgy a végrehajtás más eszközével fog élni. Levelében nem tér ki a panaszos kapcsolattartás felfüggesztését indítványozó kérelmére. Az apát ugyanazon a napon tájékoztatta a panaszosnak küldött átiratáról, felkérte, hogy a kapcsolattartások idején törekedjen a gyermek megfelelő biztonságos felügyeletére, gondozására. A gyermek apja augusztusban újból kérte a gyámhivatal segítségét a kapcsolattartás végrehajtásához. A gyámhivatal vezetője az elintézési határidőt augusztus 23-án 30 nappal meghosszabbította, a szülőket szeptember 10-ére idézte. Az akkor felvett jegyzőkönyv sem utal a feljelentésre és arra sem, hogy a panaszos a bíróságon kérte a kapcsolattartás felfüggesztését. A panaszos kijelentette, hogy az apa és közvetlen rokonai fenyegető magatartása miatt nem kívánja a szabályozott kapcsolattartást betartani. A tárgyaláson jelen volt a gyermeket már korábban is ismerő pszichiáter. A jegyzőkönyv rögzítette, hogy a pszichiáter szakvéleményének benyújtása után újabb tárgyalást tartanak a kiskorú kapcsolattartásának szabályozása ügyében. Az apa kérte, hogy a pszichiátriai vizsgálat eredményéig a gyámhivatal hivatalos helyiségében tarthasson kapcsolatot a gyermekével.
	A pszichiáter október 14-én kelt szakvéleménye szerint a gyermek panaszoshoz való viszonyát a túlzott kötődés jellemzi, " az apával való érzelmi viszonyulása a tudattalanba szorul. " A pszichiáterrel szemben a panaszos viselkedése kimondottan ellenséges és támadó volt. Még ezen a napon jegyzőkönyvet vettek fel a szülőkkel. Az apa nyilatkozata szerint a továbbiakban a Kiskunhalasi Városi Bíróság által szabályozott kapcsolattartási jogával kíván élni. A panaszos a jegyzőkönyvet nem írta alá, de kijelentette, hogy az apai kapcsolattartást a saját lakásán mindenkor biztosítja.
	A panaszos továbbra sem engedte el a gyermeket az apához kapcsolattartásra, melyet az apa a gyámhivatalnál folyamatosan jelzett.
	Október 28-án a gyámhivatal a panaszost figyelmeztette a kapcsolattartás akadályozása miatt. Figyelmeztette, hogy amennyiben a kapcsolattartásra vonatkozó egyezséget a továbbiakban sem tartja be, úgy a gyámhivatal pénzbírságot fog kiszabni rá. Mivel a panaszos továbbra sem engedte el a gyermeket az édesapjához november 23-án a gyámhivatal 5000 Ft pénzbírsággal sújtotta. Az panaszos a határozatott megfellebbezte. A Bács-Kiskun Megyei Közigazgatási Hivatal a pénzbírságot kiszabó első fokon hozott határozatot helyben hagyta.
	December 4-én az apai kapcsolattartás végrehajtásában a gyámhivatal munkatársai is segédkeztek. A panaszos magatartása miatt a kapcsolattartást ekkor sem sikerült végrehajtani. A gyámhivatali ügyintéző csak ezt követően kért tájékoztatást a büntetőügy kimeneteléről a Kecskeméti Rendőrkapitányság Vizsgálati Osztályának vezetőjétől. Ekkor kérte ki a gyermek óvónőjének a véleményét is.
	Az apa decemberben ismét kérte, hogy a gyámhivatal határozza meg 2000-ben melyik hétvégével kezdheti meg a kapcsolattartást. Az apa karácsonyi kapcsolattartását a panaszos meghiúsította.
	Az apa ügyvédjén keresztül 2000 februárjában kérte, hogy kapcsolattartási jogát - a panaszossal való konfliktusa miatt - először a Gyermek-és Családvédelmi Központban gyakorolhassa.
	A Bács-Kiskun Megyei Gyámhivatal felkérésére a panaszos lakóhelye szerint illetékes jegyző 2000 nyarán írásban jelezte a Gyermekjóléti Szolgálatnak, hogy a gyermek az apai kapcsolattartások folyamatos meghiúsítása miatt veszélyeztetett. A gyermekjóléti szolgálat megkezdte a család alapellátásban való gondozását. A gyermek védelembe vételét nem tartották szükségesnek. A gyermek apja levelet írt a gyámhivatal ügyintézőjének amelyben tájékoztatta arról, hogy - a kisfiú nyugalma érdekében - nem akarja a gyermekével való kapcsolattartást erőltetni. Arra kérte az ügyintézőt, hogy a gyámhivatal kísérje figyelemmel gyermeke fejlődését, arról folyamatosan tájékoztassa őt.

Az ügy jogszabályi háttere
•	A Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
15. § A Magyar Köztársaság védi a házasság és a család intézményét.
67. § (1) A Magyar Köztársaságban minden gyermeknek joga van a családja, az állam és a társadalom részéről arra a védelemre és gondoskodásra, amely a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges.
•	1978. évi IV. törvény a Büntető Törvénykönyvről
200. § (1) Aki azonos nemű személyt erőszakkal, avagy az élet vagy testi épség ellen irányuló közvetlen fenyegetéssel fajtalanságra vagy ennek eltűrésére kényszerít, vagy védekezésre, illetőleg akaratnyilvánításra képtelen állapotát használja fel fajtalanságra, bűntettet követ el, és két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(2) A büntetés öt évtől tíz évig terjedő szabadságvesztés, ha a) a sértett a tizenkettedik életévét nem töltötte be
•	1973. évi I. törvény a büntetőeljárásról
122. § (1) Bűncselekmény miatt bárki tehet feljelentést; a feljelentés kötelező azokban az esetekben, amelyekben a feljelentés elmulasztása bűncselekmény.
125. § (1) A feljelentést a nyomozó hatóságnál kell írásban vagy szóban megtenni. A feljelentést más hatóság is elfogadhatja, de köteles azt a büntető ügyekben eljáró hatóságnak megküldeni. A szóban tett feljelentést jegyzőkönyvbe kell foglalni.
126. § (1) A feljelentés beérkezésétől számított három napon belül a nyomozás megtagadásáról vagy elrendeléséről kell határozni. Ha a feljelentés alapján ebben nem lehet megnyugtatóan állást foglalni, tizenöt napon belül a feljelentés kiegészítésének van helye. Ezt a határidőt a nyomozó hatóság vezetője indokolt esetben tizenöt nappal, ha pedig vizsgálatot kell tartani, további harminc nappal meghosszabbíthatja.
127. § (1) A nyomozást határozattal meg kell tagadni, ha a feljelentésből vagy a feljelentés kiegészítése során szerzett adatokból megállapítható, hogy a) a feljelentett cselekmény nem bűncselekmény, vagy a bűncselekmény alapos gyanúja hiányzik,
148. § (1) Akinek a hatóság határozata, intézkedése vagy intézkedésének elmulasztása a jogait vagy érdekeit sérti, emiatt panasszal élhet.
(4) A panaszt a határozat közlésétől, illetőleg az intézkedésnek vagy az intézkedés elmulasztásának a panaszra jogosult tudomására jutásától számított nyolc napon belül lehet a hatóságnál megtenni.
(7) A panasz elbírálásáról a panasztevőt - határozat hatályon kívül helyezése, illetőleg megváltoztatása esetén pedig azokat is, akikkel a határozatot közölték - értesíteni kell.
•	1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól
15. § (1) Az érdemi határozatot a kérelem előterjesztésétől, illetőleg az eljárás hivatalból történt megindításától számított harminc napon belül kell meghozni. Ennél rövidebb határidőt bármely jogszabály, hosszabbat pedig csak törvény, törvényerejű rendelet vagy kormányrendelet állapíthat meg.
(5) Az eljáró közigazgatási szerv vezetője a határidőt indokolt esetben egy ízben legfeljebb harminc nappal meghosszabbíthatja. Erről - kérelemre indult eljárás esetén - az ügyfelet értesíteni kell.
81. § Ha a végrehajtás meghatározott cselekmény elvégzésére (ingatlan birtokba adására, lakás kiürítésére stb.) vagy meghatározott magatartásra (a továbbiakban: meghatározott cselekményre) irányul, a végrehajtást az a legalsóbb fokú közigazgatási szerv foganatosítja, amelynek illetékességi területén a kötelezett lakása vagy székhelye, illetőleg az ingatlan van. Ha nem a végrehajtást elrendelő közigazgatási szerv jogosult a foganatosításra, e célból az illetékes szervet kell megkeresni.
82. § (1) A végrehajtás módjáról a végrehajtást foganatosító közigazgatási szerv határoz. Így
c) a kötelezettel szemben bírságot szabhat ki, amelynek összege százezer forintig terjedhet;
•	1997. évi XXXI. törvény a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról
39. § (3) A gyermekjóléti szolgáltatás feladata a kialakult veszélyeztetettség megszüntetése érdekében a) családgondozás a családban jelentkező működési zavarok ellensúlyozására,
b) a családi konfliktusok megoldásának elősegítése, különösen a válás, a gyermekelhelyezés és a kapcsolattartás esetében
•	149/1997. ( IX. 10. ) Korm. rendelet a gyámhatóságról, valamint a gyermekvédelmi és gyámügyi eljárásról
33. § (1) A gyermek fejlődését veszélyezteti, ha a szülő vagy más kapcsolattartásra jogosult a gyermeket a szülő vagy a különélő másik szülő ellen neveli, illetve a kapcsolattartásra vonatkozó jogerős határozatnak szándékosan és ismételten nem tesz eleget.
(2) Ha a gyermeket nevelő szülő vagy más személy a kapcsolattartást szabályozó határozatnak nem tesz eleget, a gyámhivatal írásban figyelmezteti magatartásának következményeire, ennek eredménytelensége esetén az Áe. végrehajtásra vonatkozó szabályait alkalmazza.

A vizsgálat megállapításai
	A panasz rendőrségi eljárást sérelmező részével kapcsolatban a rendelkezésemre álló iratok, a Kecskeméti Városi Ügyészség, a Kecskeméti Rendőrkapitányság tájékoztatása és a Bács-Kiskun Megyei Rendőrkapitányság vezetőjének vizsgálat alapján megállapítottam, hogy a rendőrség eljárása a jogszabályoknak megfelelő volt. Amikor a panaszos az ügyészi határozat ellen ismételten panasszal élt a feljelentés kiegészítése során a nyomozóhatóság széleskörű bizonyítási eljárást folytatott le. A bizonyítási eljárás eredményeként tagadta meg ismételten a rendőrség a nyomozás elrendelését. Döntésüket a Bács-Kiskun Megyei Főügyészség is törvényesnek és megalapozottnak találta.
	Fentiek alapján a beadvány rendőrségi eljárást sérelmező része nem hozható összefüggésbe alkotmányos jogok sérelmével, ezért azt az Obtv. 17. § ( 1) bekezdése alapján lezárom.
	A kiskunhalasi gyámhivatal tevékenységének vizsgálata során megállapítottam, hogy munkájuk során szinte kizárólag a szülők kapcsolattartási konfliktusának rendezésére törekedtek. Figyelmen kívül hagyták a panaszosnak a gyermek szexuális zaklatására utaló jelzéseit. A panaszos 1999 januári kapcsolattartás módosítására irányuló kérelmében már szerepelt, hogy a kisfiú az apai kapcsolattartás után panaszkodott arra, hogy az apa munkahelyén bántalmazták. A jegyzőkönyv felvételekor a panaszos már nem említette a bántalmazást, az ügyintéző pedig tudomást sem vett a beadványnak erről a részéről.
	A panaszos júliusi - a kapcsolattartás felfüggesztésére irányuló kérelmében - már konkrétan az apa nagybátyját nevezte meg gyermeke bántalmazójaként. Utal arra is, hogy a férfi ellen büntető-feljelentést tett. A gyámhivatal ezt is figyelmen kívül hagyta. Tevékenysége során csak azt akarta elérni, hogy a panaszos az egyezség szerinti kapcsolattartást tartsa be. Az apát csupán figyelmeztette, hogy a kapcsolattartások során törekedjen a gyermek megfelelő biztonságos felügyeletéről. 1999 szeptemberében felkérte a pszichiátert a gyermek vizsgálatra, de nem tért ki arra, hogy  vizsgálata során a gyermeket ért esetleges szexuális inzultust is próbálja felderíteni. Erre vonatkozólag a rendőrségtől is csak decemberben kért tájékoztatást. A konkrét esetben nem bizonyosodott be az, hogy a gyermeket szexuálisan bántalmazták volna. Ez azonban nem jelenti azt, hogy az ilyen cselekményre utaló információkat a gyámhivatal figyelmen kívül hagyhatja. A panaszos többször hivatkozott arra, hogy azért nem engedi el az apához a gyermeket, mert az apai kapcsolattartások idején szexuálisan bántalmazzák.  Ezért célszerű lett volna már az első, a gyermek bántalmazására utaló jelzésnél ezt a szülőkkel tisztázni, esetlegesen már ekkor szakértő segítségét igénybe venni. A gyámhivatal csak a büntető-feljelentésről való tudomásszerzés után mintegy hat hónappal kért tájékoztatást a rendőrségtől.
	A szülők közötti konfliktus rendezéséhez mindenképpen szükséges lett volna a gyermekjóléti szolgálat szakembereinek segítségét igénybe venni. A gyermekvédelmi törvény szerint  ez  egyik alapfeladata a gyermekjóléti szolgálatnak. Munkájuk eredménytelensége esetén a gyermeket védelembe kellett volna venni. A védelembe vételi határozatban a szülők számára magatartási szabályokat írhattak volna elő. A gyámhivatal szülők közötti egyezség létrehozására irányuló kísérleti formálisak és eredménytelenek voltak. Sem a panaszos figyelmeztetésével, sem a pénzbírság kiszabásával nem értek el eredményt. Csak a megyei gyámhivatal felkérésére - a panaszos országgyűlési biztoshoz benyújtott beadványának vizsgálatával összefüggésben -  jelezte a gyermek veszélyeztetettségét az illetékes jegyző a gyermekjóléti szolgálatnak. Jelzése ekkor már elkésett volt, hiszen a gyermek apja ekkorra már lemondott a gyermekével való közvetlen kapcsolattartásról, a továbbiakban már csak tájékoztatást kért gyermek sorsának alakulásáról.
	Az időmúlásra tekintettel a konkrét ügyben ajánlást nem teszek. A gyermekek megfelelő testi, lelki fejlődése és családi kapcsolathoz való jogának érvényesülése érdekében felhívom a kiskunhalasi gyámhivatal figyelmét, hogy ha a jövőben kapcsolattartási ügyek konfliktus kezeléséhez vegyék igénybe a gyermekjóléti szolgálat segítségét. Ha az alapellátásban a családnak nyújtott segítség eredménytelen, fontolják meg a gyermek védelembe vételének szükségességét. Amennyiben a tudomásukra jut, hogy a gyermek bármilyen jellegű bántalmazása miatt feljelentést tettek haladéktalanul vegyék fel a kapcsolatot az eljáró nyomozóhatósággal.

Budapest, 2001. július 17.

Takács Albert