OBH 4107/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: Dr. Kertész Éva

A nyugdíjbiztosító szerv az Alkotmány 70/E. §-a alapján deklarált szociális biztonsághoz való joggal összefüggésben nem okozott visszásságot, amikor az öregségi nyugdíj megállapítását elutasító határozatában megállapította, az igénybejelentő nem jogosult arra.  

A panaszos 1935-ben született. A rá irányadó öregségi nyugdíjkorhatár 55. év. Ezt még az 1975. évi II. törvény hatálya alatt elérte. E szerint is legalább 10 esztendő szolgálati idő szükséges az öregségi nyugdíj megállapításához. 

Az 1997. évi LXXXI. törvény 39. §. (5) bekezdése e rendelkezést a következőképpen vette át: Az igényérvényesítés időpontjától függetlenül öregségi teljes nyugdíjra jogosult továbbá az 1991. január 1-je előtt az 55. életévét betöltött nő (illetőleg 60. életévet betöltött férfi), ha az említett időpontig legalább 10 év szolgálati időt szerzett. 

Panaszos 1950. december 15. és 1957. január 31. között 6 év 50 nap szolgálati időt szerzett. A törvény rendelkezése szerint az 1968. előtt született 3 gyermeke után további három év szolgálati időt ismertek el. Ezzel együtt sincs meg a legalább 10 esztendei szolgálati ideje. A szükséges szolgálati idő mennyiségétől méltányosságból eltérni a nyugdíj-megállapítás során nem lehet. 

Mivel a szociális biztonsághoz való jog tartalmának a jogalkotó által történő meghatározása az ország teherbíró képességétől függ, a törvényben írtaknál több ellátásra senkinek nincs alanyi joga. 

A törvényalkotó által előírt feltételek szerint megfogalmazott tb-határozat vizsgálatakor alkotmányos visszásságot nem állapítottam meg. 

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa hatásköréről szóló 1993. évi LIX. törvény 19. §. (1) bekezdésében foglaltak alapján erről a panaszost e jelentés megküldésével értesítem. 

Budapest, 1999. október 25.

Dr. Polt Péter