OBH 3952/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: dr. Haraszti Katalin

A vizsgálat megindulása:
	A házaspár (a továbbiakban együtt: panaszosok), a magyar állampolgárságról történő lemondásuk intézésének elhúzódása miatt fordultak az állampolgári jogok országgyűlési biztosához.

A megállapított tényállás:
	A panaszosok 1998. november 19-én, a német állampolgárság megszerzését valószínűsítő okirat (a továbbiakban: igérvény) becsatolásával, a magyar állampolgárságról való lemondás elfogadása iránti kérelmet terjesztettek elő a Magyar Köztársaság Bonni Nagykövetségének Konzuli Osztályán. A kérelem 1998. november 27-én érkezett a Belügyminisztérium Állampolgársági Főosztályára (a továbbiakban: Állampolgársági Főosztály).
	A kérelem, illetve a mellékletként becsatolt dokumentumok vizsgálata során az Állampolgársági Főosztály munkatársai megállapították, hogy a panaszosok a kérelmüket hiányosan nyújtották be, a mellékletként csatolt születési anyakönyvi kivonatok egyes adatai nem egyeznek az országos anyakönyvi nyilvántartás adataival és utóbbiakat nem az arra illetékes hatóság állította ki. Az Állampolgársági Főosztály 1999. április 30-án írásban kérte a panaszosoktól, hogy anyakönyvi adataik tisztázása céljából, hogy szüleik születési és házassági anyakönyvi kivonatait pótlólag csatolják. A hiánypótlási felszólításra a panaszosok nem reagáltak. Válasz hiányában a panaszosok és felmenőik anyakönyvi bejegyzéseinek másolatait az Állampolgársági Főosztály hivatalból beszerezte.
	A panaszosok által korábban becsatolt, illetve az Állampolgársági Főosztály által beszerzett anyakönyvi okiratok nyomdai betűjelének és sorszámának ellenőrzése, valamint az érintett anyakönyvvezetők nyilatkozatának beszerzését követően, felmerült a közokirat-hamisítás bűncselekményének a gyanúja.
	Az anyakönyvi iratok hitelességének kétségessé válása miatt az Állampolgársági Főosztály 1999. augusztus 31-én - a Külügyminisztériumon keresztül - a Magyar Köztársaság Bonni Nagykövetségéhez fordult  és kérte, hogy szerezze be az illetékes német hatóság nyilatkozatát arról, hogy a panaszosok által hivatalos magyar fordítás nélkül becsatolt - a német állampolgárság megszerzésére vonatkozó - igérvények hitelesek-e. A német hatóság nyilatkozatának megérkezéséig az Állampolgársági Főosztály a lemondás elfogadásáról szóló eljárást az 1999. szeptember 6-án kelt Á-7799/1998. számú határozatával felfüggesztette és erről a panaszosokat írásban értesítette. A Magyar Köztársaság Bonni Nagykövetsége 2000. március 10-én értesítette - az átszervezés miatt illetékessé vált - Belügyminisztérium Bevándorlási és Állampolgársági Hivatalát  arról, hogy az állampolgársági igérvény hitelességét az illetékes német hatóság igazolta.
	Az Állampolgársági Főosztály vezetője 1999. augusztus 31-én levélben fordult a Belügyminisztérium Jogi Képviseleti Irodájának vezetőjéhez, amelyben - a rendelkezésére álló bizonyítékok másolatainak megküldésével - ismeretlen tettes által elkövetett közokirat-hamisítás bűncselekményének gyanúja miatt büntető feljelentést kezdeményezett az ügyben. A rendelkezésemre álló iratok szerint a Jogi Képviseleti Iroda a büntető feljelentést kezdeményező levelet, illetve az Állampolgársági Főosztály által becsatolt bizonyítékokat egy a Belügyminisztériummal szerződésben álló ügyvédnek adta át, aki eddig semmiféle intézkedést nem tett az ügyben.
	A német igérvény hitelességének igazolásával, továbbá az Állampolgársági Főosztály, illetve a Belügyminisztérium Bevándorlási és Állampolgársági Hivatala által az ügyfél helyett beszerzett okiratok birtokában a magyar állampolgárságról történő lemondás elbírálásának feltételei teljesültek. Figyelemmel arra, hogy a panaszosok ellen a közokirat-hamisítással összefüggésben bíróság előtt büntető eljárás nincs folyamatban, a Belügyminisztérium Bevándorlási és Állampolgársági Hivatala a magyar állampolgárságról történő lemondásra irányuló kérelmet, a köztársasági elnöknek elfogadásra előterjesztette.

A vizsgált alkotmányos jogok:
	A jogállamisághoz való jog: A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam /Alkotmány 2. § (1) bekezdés/.
	A kérelem előterjesztéséhez való jog: A Magyar Köztársaságban mindenkinek joga van arra, hogy egyedül vagy másokkal együttesen írásban kérelmet vagy panaszt terjesszen az illetékes állami szerv elé /Alkotmány 64. §/.
	Az ártatlanság vélelméhez való jog: A Magyar Köztársaságban senki sem tekinthető bűnösnek mindaddig, amíg büntetőjogi felelősségét a bíróság jogerős határozata nem állapította meg. /Alkotmány 57. § (2) bekezdés/.

Az alkalmazott jogszabályok:
A magyar állampolgárságról szóló 1993. évi LV. törvény
8. § (1) A külföldön lakó magyar állampolgár - a köztársasági elnökhöz címzett nyilatkozatában - lemondhat a magyar állampolgárságáról, ha
a) külföldi állampolgársággal is rendelkezik vagy annak megszerzését valószínűsíteni tudja és
b) magyar bíróság előtt nem folyik ellene büntetőeljárás, illetőleg magyar bíróság által kiszabott büntetésének végrehajthatósága megszűnt és
c) Magyarországon adó- vagy egyéb köztartozása nincs.
(2) Ha az (1) bekezdésben megállapított feltételek fennállnak, a belügyminiszter javaslatot tesz a köztársasági elnöknek a lemondás elfogadására. A magyar állampolgárság lemondással való megszűnéséről a köztársasági elnök okiratot ad ki. A magyar állampolgárság az okirat kiállítása napján szűnik meg.
(3) A belügyminiszter határozatban állapítja meg, ha a lemondás elfogadásának feltételei hiányoznak. A határozat felülvizsgálata a Fővárosi Bíróságtól kérhető.
13. § (1) Az állampolgárság megszerzése iránti kérelmet, továbbá az állampolgárságról lemondó nyilatkozatot, valamint az állampolgársági bizonyítvány kiadására irányuló kérelmet (a továbbiakban: állampolgársági kérelem) magyar nyelven, az e célra rendszeresített nyomtatványon, személyesen kell benyújtani a kérelmező lakóhelye szerint illetékes települési - fővárosban a kerületi - önkormányzat polgármesteri hivatala anyakönyvvezetőjéhez, a külföldön élő kérelmező esetében az illetékes magyar konzulhoz.
(2) A kérelmet az anyakönyvvezető nyolc napon belül, a konzul az átvételtől számított első diplomáciai postával köteles felterjeszteni a belügyminiszterhez.
14. § (1) Az állampolgársági kérelemnek és a 12. § szerinti megkeresésnek tartalmaznia kell az érintett személyi adatait (név, lakcím, születési, házasságkötési adatai), felmenői személyi adatait, valamint az állampolgárságra, külföldre távozás időpontjára vonatkozó adatokat.
(2) Az állampolgársági kérelemhez a kérelmezőnek mellékelnie kell születési anyakönyvi kivonatát és a családi állapotát igazoló okiratokat, továbbá a kérelem elbírálásához e törvény 4-5., 8. és 11. §-ában meghatározott feltételek fennállását igazoló okiratokat.
(3) Ha a kérelem hiányos vagy az elbíráláshoz szükséges adatokat nem tartalmazza, a belügyminiszter a kérelmezőt más közokiratok bemutatására is felhívhatja. Ilyenek különösen: a hatósági erkölcsi bizonyítvány, az állampolgársági bizonyítvány, a honosítási, visszahonosítási, elbocsátási okirat, a magyar útlevél, az illetőségi bizonyítvány, továbbá a születési, házassági, halotti anyakönyvi okirat.
(4) Idegen nyelvű okiratot hiteles magyar nyelvű fordítással ellátva kell a kérelemhez csatolni.
17. § (1) A belügyminiszter hat hónapon belül tesz javaslatot a köztársasági elnöknek a lemondás elfogadására, vagy hozza meg a 8. § (3) bekezdése szerinti határozatot.
(2) Az állampolgársági bizonyítvány kiadása iránti kérelemnek, valamint a 12. § szerinti megkeresésnek a belügyminiszter három hónapon belül tesz eleget.
(3) Az (1) és (2) bekezdésben megállapított határidő a kérelemnek, illetve a megkeresésnek a belügyminiszterhez érkezése napján kezdődik, mely indokolt esetben egy ízben három hónappal meghosszabbítható.
(4) A kérelem visszavonására és az eljárás megszüntetésére az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló, az 1957. évi IV. törvényt módosító és egységes szövegét megállapító 1981. évi I. törvény 14. §-ának, a képviseletre a 18. § (1)-(3) bekezdésének, a kizárásra a 19. § (1), (3) és (4) bekezdésének, az eljárás felfüggesztésére a 37. §-ának rendelkezéseit kell alkalmazni.
Az államigazgatási eljárás általános  szóló 1957. évi IV. törvény
37. § (1) Ha az ügy érdemi eldöntése olyan kérdés előzetes elbírálásától függ, amelyben az eljárás más szerv hatáskörébe tartozik, a közigazgatási szerv az eljárást felfüggeszti. Ha a más szerv előtti eljárás megindítására az ügyfél jogosult, erre megfelelő határidő kitűzése mellett fel kell hívni. Ha az ügyfél a felhívásnak nem tesz eleget, a közigazgatási szerv az eljárást megszünteti, vagy a rendelkezésre álló adatok alapján dönt.
(2) A felfüggesztés tartama az elintézési határidőkbe (15. §) nem számít be.
(3) A felfüggesztést elrendelő határozat ellen fellebbezésnek van helye.
A büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. törvény
122. § (2) Minden hatóság és hivatalos személy köteles a hivatali hatáskörében tudomására jutott bűncselekményt - ha az elkövető ismert, annak megjelölésével - feljelenteni. A feljelentéshez csatolni kell a bizonyítási eszközöket, vagy ha ez nem lehetséges, a megőrzésükről kell gondoskodni.
A közjegyzőkről szóló 1991. évi XLI. törvény
Ktv. 136. § (1) A közjegyző tanúsítványt állít ki
b) a fordítás helyességéről,
(2) A tanúsítvány kiállítása esetén a törvénynek a közjegyzői okiratokra vonatkozó általános szabályait kell megfelelően alkalmazni azzal, hogy a közjegyző felelőssége a tanúsítvány, mint közokirat alakiságának megtartásáért és a tanúsítvány tartalmi valódiságáért áll fenn.
Ktv. 157. § A magyar külképviseleti hatóság okirat elkészítésénél és tanúsítvány kiállításánál e törvény szerint jár el.

A vizsgálat megállapításai:
	Az Ápt. 8. § (1) bekezdése értelmében a külföldön lakó magyar állampolgár - a köztársasági elnökhöz címzett nyilatkozatában - lemondhat a magyar állampolgárságáról, ha külföldi állampolgársággal is rendelkezik vagy annak megszerzését valószínűsíteni tudja és a magyar bíróság előtt nem folyik ellene büntetőeljárás, illetőleg magyar bíróság által kiszabott büntetésének végrehajthatósága megszűnt, továbbá Magyarországon adó- vagy egyéb köztartozása nincs. Amennyiben az említett feltételek fennállnak, a belügyminiszter javaslatot tesz a köztársasági elnöknek a lemondás elfogadására.
	A magyar állampolgárságról szóló 1993. évi LV. törvény (a továbbiakban: Ápt.) 13. § (1) bekezdése értelmében az állampolgárságról lemondó nyilatkozatot a külföldön élő kérelmező az illetékes magyar konzulnál terjesztheti elő, aki azt az Ápt. 13. § (2) bekezdésének rendelkezése szerint az átvételtől számított első diplomáciai postával köteles felterjeszteni a belügyminiszterhez. A rendelkezésemre álló adatok szerint az 1998. november 19-én előterjesztett kérelem 1998. november 27-én érkezett az Állampolgársági Főosztályra, ami - figyelemmel arra, hogy a bonni Magyar Nagykövetség heti egy alkalommal továbbított diplomáciai postát Budapestre - azt mutatja, hogy az illetékes magyar konzul a kérelem továbbítására vonatkozó kötelezettségének határidőben eleget tett. A rendelkezésemre álló adatok alapján az állampolgárságról lemondó nyilatkozat átvétele és továbbítása kapcsán alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságra utaló körülményt nem észleltem.
	A magyar állampolgárságról való lemondás elfogadásának feltételeit, illetve a feltételek fennállásának igazolására szolgáló dokumentumokat az Ápt. részletesen szabályozza. A rendelkezésemre álló iratok alapján megállapítottam, hogy az Állampolgársági Főosztály az Ápt. 14. § (1)-(2) bekezdésében megjelölt dokumentumokat kérte a panaszosoktól, illetve a szüleik születési és házassági anyakönyvi kivonatainak pótlólagos csatolására történő felszólításkor az Ápt. 14. § (3) bekezdésének megfelelően járt el.  Az abból eredő időveszteséget, hogy a panaszosok a hiánypótlásra történő felszólítására nem reagáltak, és azokat az iratokat, amelyek beszerzése az Ápt. vonatkozó rendelkezései értelmében az ő kötelezettségük lett volna az eljáró hatóság volt kénytelen beszerezni, nem lehet az Állampolgársági Főosztály terhére értékelni. A rendelkezésemre álló adtok alapján az anyakönyvi okiratok beszerzése, illetve vizsgálata kapcsán alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságra utaló körülményt nem észleltem.
	Az Ápt. 14. § (4) bekezdése értelmében az állampolgársági eljárásban az idegen nyelvű okiratokat hiteles magyar nyelvű fordítással ellátva kell a kérelemhez csatolni. Figyelemmel azonban arra, hogy a német állampolgársági igérvény az Állampolgársági Főosztály munkatársai által jól ismert okirat, ezért a dokumentum eredeti példányának benyújtása esetén, azt általában hiteles magyar nyelvű fordítás nélkül is elfogadják. A panaszosok által benyújtott egyes anyakönyvi okiratok hitelességének megkérdőjeleződése, illetve a hiánypótlási felszólításra történő reagálás elmaradása miatt, az Állampolgársági Főosztály az igérvény hitelességének ellenőrzése, vagyis az okmányt kiállító német hatóság nyilatkozatának beszerzése mellett döntött. Az Állampolgársági Főosztály a kérelem elbírálását az 1999. szeptember 6-án kelt Á-7799/1998. számú határozatával a dokumentumok megérkezéséig - az Ápt. 17. § (4) bekezdésére, illetve az 1957. évi IV. tv. (a továbbiakban: Ae.) 37. § (1) bekezdésére figyelemmel - felfüggesztette. Az eljárás felfüggesztéséről a panaszosokat a határozat megküldésével értesítették, akik a döntés ellen nem fellebbeztek.
	Az Ápt. 17. § (1) bekezdése értelmében a belügyminiszter hat hónapon belül tesz javaslatot a köztársasági elnöknek a magyar állampolgárságról történő lemondás elfogadására, vagy határozatban megállapítja, hogy a lemondás feltételei hiányoznak. Az Ápt. 17. § (3) bekezdése értelmében az említett határidő a kérelemnek a belügyminiszterhez érkezése napján kezdődik, ami indokolt esetben egy ízben három hónappal meghosszabbítható. Figyelemmel arra, hogy a kérelem 1998. november 27-én érkezett az Állampolgársági Főosztályra, az eljárás felfügesztésének időpontjában 1999. szeptember 6-án, az Ápt. 17. § (3) bekezdése szerinti 9 hónapos határidő még nem telt el. A rendelkezésemre álló adatok alapján az eljárás felfüggesztése kapcsán alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságra utaló körülményt nem észleltem.
	A büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. törvény 122. § (2) bekezdése értelmében minden hatóság és hivatalos személy köteles a hivatali hatáskörében tudomására jutott bűncselekményt feljelenteni. Az Állampolgársági Főosztály vezetője 1999. szeptember 6-án - a bűncselekmény elkövetését valószínűsítő bizonyítékok másolatainak megküldésével - a Belügyminisztérium jogi képviseletét ellátó szervezeti egység, a Jogi Képviseleti Iroda vezetőjéhez fordult és kezdeményezte, hogy okirathamisítás gyanúja miatt, ismeretlen tettes ellen tegyen feljelentést az illetékes rendőrkaptányságon.
	A bonni magyar konzuli hivatal 2000. március 10-én értesítette - az átszervezés miatt időközben illetékessé vált - BM Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal Állampolgársági Igazgatóságát (a továbbiakban: Állampolgársági Igazgatóság) arról, hogy az illetékes német hatóság igazolta az állampolgársági igérvény hitelességét. Az igérvény hitelességét tanúsító értesítés megérkezésével az eljárás felfüggesztésének jogalapja megszünt. Figyelemmel arra, hogy az Ae. 37. § (2) bekezdése értelmében az eljárás felfüggesztésének időtartama az elintézési határidőbe nem számít be, az Állampolgársági Igazgatóságnak a 9 hónapra meghosszabbított időtartamból hátralévő idő, vagyis 21 napon belül kellett volna az nyilatkozat elfogadására, vagy a lemondás hiányzó feltételeinek megállapítására vonatkozó határozati javaslatot elkészítenie.
	Az Ápt. 17. § (3) bekezdésében meghatározott ügyintézési határidő 2000. március 31-én letelt, azonban az Állampolgársági Főosztály feljelentési kezdeményezésre a Jogi Képviseleti Iroda nem reagált és az Állampolgársági Igazgatóság máshonnan sem kapott információt arról, hogy az ügyben indult-e büntetőeljárás. Azzal, hogy az illetékes hatóság nyilatkozata szerint a panaszosok a német állampolgárságot valószínűleg megszezik, egyetlen magyar bíróság előtt sem folyik ellenük büntetőeljárás, továbbá Magyarországon adó- vagy egyéb köztartozásuk nincsen a magyar állampolgárságról való lemondás elfogadásának az Ápt. 8. § (1) bekezdésében szabályozott feltételeit teljesítették. A megvalósult törvényi feltételekre  figyelemmel az Állampolgársági Igazgatóság a panaszosok lemondó nyilatkozatának elfogadásáról szóló előterjesztést 2000. november 6-án továbbította a Köztársasági Elnök Hivatalának. Az a tény, hogy a lemondás előterjesztéséig az ügyben nem indult büntető eljárás a panaszosok egyetlen alkotmányos jogával összefüggésben sem okoz visszásságot. Az a körülmény azonban, hogy a a magyar állampolgárságról való lemondás iránt előterjesztett kérelmét a Belügyminisztérium illetékes szervei azért nem intézték el az Ápt. 17. § (3) bekezdésében szabályozott 9 hónap alatt mert nem tudták, hogy a panaszosok ellen indult-e büntető eljárás az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében biztosított jogállamisághoz, illetve az ebből eredő jogbiztonsághoz való joggal, az  Alkotmány 57. § (2) bekezdésében biztosított ártaltanság vélelméhez való alkotmányos joggal összefüggésben okozott visszásságot. Figyelemmel arra, hogy az Állampolgársági Igazgatóság a panaszosok lemondó nyilatkozatának elfogadását javasló előterjesztést elkészítette, és azt a Köztársasági Elnök Hivatalának továbbította a konkrét ügyben ajánlást nem teszek.
	Nem vitás, hogy az Állampolgársági Főosztály által beszerzett dokumentumok, illetve a központi anyakönyvi nyilvántartás adatai, továbbá az érintett anyakönyvvezetők nyilatkozatai kétségessé teszik a panaszosok által benyújtott anyakönyvi okiratok valódiságát és felvetik a közokirat-hamisítás elkövetésének gyanúját. Álláspontom szerint azonban a büntető eljárás kezdeményezésének 1999. augusztus 31-i időpontja, továbbá a bonni magyar magyar konzulátus válaszának megérkezése - 2000. március 10. - között eltelt több mint  6 hónap elegendő lett volna arra, hogy a Belügyminisztérium illetékes szervezeti egysége feljelentést tegyen.
	A vizsgált során rendelkezésemre álló információk tanulmányozásának eredményeként arra a következtetésre jutottam, hogy a panaszosok ügyében az eljárási határidők túllépését az okozta, hogy a Belügyminisztériumnak sem a korábbi, sem a jelenlegi szervezeti és működési szabályzata nem rendezi, hogy a Be. 122. § (1) bekezdésében szabályozott feljelentési kötelezettségnek a minisztérium szervezeti egységei milyen módon kötelesek eleget tenni. A megfelelő szabályozás hiányából eredő bizonytalanság volt az oka annak, hogy a bűncseleményre utaló körülmények észlelését követően az Állampolgársági Főosztály a Jogi Képviseleti Irodánál kezdeményezte a feljelentést. A bizonytalanságot tovább fokozta, hogy a megkeresésre a Jogi Képviseleti Iroda több mint egy év alatt sem reagált. Megfelelő szabályok hiányában azonban azt sem lehet tudni, hogy a feljelentési kezdeményezéssel a Jogi Képviseleti Irodának mennyi időn belül, és pontosan mit kellett volna tennie.

Ajánlás:
	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. tv. 25. §-a alapján kezdeményezem, hogy a belügyminiszter - az önálló belügyi szervekre kiterjedően - utasításban szabályozza, hogy a büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. tv. 122. § (1) bekezdésében szabályozott feljelentési kötelezettségnek ki, milyen módon és mennyi időn belül köteles eleget tenni.

Budapest, 2000. november 20.

Gönczöl Katalin