OBH 3614/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: Kollár Zsuzsanna

Az eljárás megindulása

A Tv3 "Hírhárom" című műsora 1999. június 28-án arról tájékoztatta a tévé-nézőket, hogy 1999. július 18-án, az igali strandon a víz leengedése közben balesetet szenvedett egy kilenc éves kisfiú, akit az ürítéskor a víz magával sodort. A kisfiú a balesetet túlélte, de súlyos sérüléseket szenvedett. A hírműsor készítői szerint a strand vezetője elképzelhetőnek tartotta azt, amit a fiú állított, vagyis, hogy ő bent volt a víz leürítésére szolgáló csőben. Véleménye szerint a gyermeknek ebben az esetben száz métert levegő nélkül kellett átvészelnie. A riport szerint aznap több védőrács hiányzott. A fiú eltűnését senki sem látta. Szemtanuk szerint aznap egy másik gyermek is beszorult a lefolyónyílásba, őt azonban a víz nem vitte el.
A televízóműsorban elhangzottak arra engedtek következtetni, hogy az élettel és emberi méltósággal (Alkotmány 54.§) kapcsolatos alkotmányos jogokkal összefüggő sérelem lehetősége a fürdő alkalmazottainak tevékenységével okozati összefüggésben áll, ezért az ügyben hivatalból vizsgálatot indítottam. 
A vizsgálat során megkerestem Igal jegyzőjét, valamint a Somogy Megyei Közigazgatási Hivatal vezetőjét, akik a kért információkat a rendelkezésemre bocsátották. A közigazgatási hivatal vezetője megküldte az általa az ÁNTSZ-nél illetve a Somogy Megyei Munkabiztonsági és Munkaügyi Felügyelőségnél kezdeményezett vizsgálat - hatáskör hiánya miatti - elutasításáról szóló, e két szervtől érkező iratot, a jegyző pedig rendelkezésemre bocsátotta a balesetről készített jegyzőkönyveket, valamint a gyermek sérüléseit rögzítő orvosi látleletet.

A megállapított tényállás

A baleset kivizsgálásáról 1999. július 19-én, Igal Polgármesteri Hivatalában készült jegyzőkönyv szerint az a felnőtt, aki a balesetet szenvedett kisfiú társaságában volt, bejelentéssel élt Igal Önkormányzatánál. A hölgy a jegyzőkönyv tanúsága szerint a következőket adta elő: "Arra lettünk figyelmesek, hogy M. B.-t, miközben ürítették a medencét, a lefolyó víz beszippantotta az ürítőcsőbe, melyen a rácsozat hiányos volt. Az ürítő rendszeren keresztül a kisfiút a vízlevezető árokból segítették ki általam ismeretlen személyek. Egyik másik kisfiút is a víz odarántott az ürítőcsőhöz, de azt szerencsére a közelben lévő felnőttek ki tudták húzni." A baleset másik szemtanúja megerősítette az előbbieket. A fürdő ügyvezető igazgatója a bejelentéssel kapcsolatban a következőket adta elő: "A mai nap folyamán meggyőződtem arról, hogy valóban az uszoda leeresztő csőrendszerénél a rács hiányos, ezért elképzelhető, hogy azon keresztül egy kisgyermek átférhet. Még tegnap intézkedtem, arra vonatkozóan, hogy a hiányosságokat pótolják és oda megfelelő rácsot helyezzenek." A fürdő ügyvezető igazgatója azt is elmondta, hogy az uszoda üzemszerű működtetését csak úgy lehet biztosítani, ha a vizet már a fürdő zárása előtt kb. két órával elkezdik leengedni az uszoda medencéjéből. Az ügyvezető szerint az ott szolgálatot teljesítő O. P. úszómesternek tudnia kellett volna, hogy vendégek sem a medence töltésekor, sem annak ürítésekor nem tartózkodhatnak a medencében. Az úszómester  a balesetről készített jegyzőkönyvben elmondta, hogy ő a vízben tartózkodókat megkérte arra, hogy hagyják el a medencét, ennek a felhívásnak azonban többen nem tettek leget. A baleset egyik szemtanúja azonban azt állította, hogy sem ő, sem a társaságában tartózkodó felnőttek illetve gyerekek nem hallották az úszómester felhívását.
Az orvosi látlelet szerint a fiú több hámsérülést szenvedett, a fején keletkezett sebet pedig össze kellett varrni. Minden sérülése nyolc napon belül gyógyuló volt.   

Az ügy jogszabályi háttere

1959. évi IV. törvény a Polgári Törvénykönyvről 

1. § (1) Ez a törvény az állampolgárok, valamint az állami, önkormányzati, gazdasági és társadalmi szervezetek, továbbá más személyek vagyoni és egyes személyi viszonyait szabályozza. Az e viszonyokat szabályozó más jogszabályokat - ha eltérően nem rendelkeznek - e törvénnyel összhangban, e törvény rendelkezéseire figyelemmel kell értelmezni.
2. § (1) A törvény védi a személyek vagyoni és személyhez fűződő jogait, továbbá törvényes érdekeit.
(2) A törvény biztosítja a személyeknek az őket megillető jogok szabad gyakorlását, e jogok társadalmi rendeltetésének megfelelően.
76. § A személyhez fűződő jogok sérelmét jelenti különösen a magánszemélyek bármilyen hátrányos megkülönböztetése nemük, fajuk, nemzetiségük vagy felekezetük szerint, továbbá a lelkiismereti szabadság sérelme és a személyes szabadság jogellenes korlátozása, a testi épség, az egészség, valamint a becsület és az emberi méltóság megsértése.

121/1996. (VII. 24.) Korm. rendelet a közfürdők létesítéséről és működéséről

1.§ (2) E rendelet alkalmazásában közfürdő:
a) az a zárt területen épített, épületen belül, illetve kívül elhelyezett nyilvános fürdési lehetőség (medence, kád, zuhany) vagy természetes, illetve mesterséges medrű vizekben kialakított nyilvános fürdőhely, ahol a szolgáltatások szabályozott feltételek mellett vehetők igénybe;
d) az az egyidejűleg, több személy által használt mesterséges fürdő, ahol a fürdés céljára medence, gőzkamra vagy szauna szolgál.
4. § (1) Közfürdőt az üzemeltethet, aki biztosítja az üzemeltetéshez szükséges - jogszabályban meghatározott - közegészségügyi, tárgyi és személyi feltételeket.
(2) A közfürdő üzemeltetője folyamatosan gondoskodik az üzemeltetéssel járó műszaki és közegészségügyi követelmények teljesítéséről, az elsősegélynyújtás személyi és tárgyi feltételeiről, a közfürdő tisztántartásáról, a hulladék gyűjtéséről és szállításáról.
(3) A közfürdő szakszerű és biztonságos üzemeltetésével kapcsolatos részletes műszaki, technológiai, biztonságtechnikai és környezetvédelmi előírásokat, valamint az egyes közfürdőkre vonatkozó speciális közegészségügyi előírásokat az üzemeltető üzemeltetési szabályzatban határozza meg.

37/1996. (X. 18.) NM rendelet a közfürdők létesítésének és üzemeltetésének közegészségügyi feltételeiről

1.§ (2) A közfürdő szakszerű és biztonságos üzemeltetésével kapcsolatos részletes műszaki, technológiai, biztonságtechnikai, környezetvédelmi és egészségügyi előírásokat, továbbá az egyes tevékenységek gyakorlásának személyi feltételeit az üzemeltető üzemeltetési szabályzatban határozza meg.
(3) Az üzemeltetési szabályzat tartalmazza
a) az üzemvitelre,
b) a technológiai folyamatokra,
c) az időszakos műszaki, vízminőségi ellenőrzésekre és vizsgálatokra,
d) a közfürdő-szolgáltatásokra és közönségforgalomra,
e) a biztonságtechnikai és egészségvédelmi óvó rendszabályokra,
f) az előzetes és időszakos egészségügyi vizsgálatokra, illetve ezek betartására
vonatkozó részletes szabályokat.
(4) Az üzemeltetési szabályzatot a közfürdő fekvése szerint területileg illetékes Állami Népegészségügyi és Tisztiorvosi Szolgálat (a továbbiakban: ÁNTSZ) városi (fővárosi kerületi) intézete (a továbbiakban: városi intézet) határozattal hagyja jóvá.
2. § A közfürdő üzemeltetője üzemnaplót vezet, amelyben nyilvántartja
i) az üzemelés alatti rendkívüli eseményeket,
3. § (1) Az üzemeltető olyan munkarendről gondoskodik, amelynek keretében a közfürdő üzemeltetésében keletkezett hibát, üzemzavart a nyitvatartási időben a fürdővendégek testi épségének és egészségének veszélyeztetése nélkül el lehet hárítani, vagy a hibás egységet biztonságosan üzemen kívül lehet helyezni.
5. § (1) A közfürdőben nyújtott szolgáltatásoknak, illetve a fürdővendégek által látogatott helyiségeknek az üzemeltetés teljes időtartamában meg kell felelnie e rendelet közegészségügyi előírásainak.

1. számú melléklet a 37/1996. (X. 18.) NM rendelethez

A közfürdő létesítésére, fenntartására, üzemeltetésére és a víz minőségére vonatkozó részletes szakmai előírások
8. Töltő-ürítő medencénél teljes vízcsere szükséges:
- 50 m3-nél kisebb gyógy- és gyermekmedencénél, ha a terhelés a névleges terhelés 30%-ánál nagyobb, naponta kétszer, egyébként naponta,
- 300 m3-nél kisebb medence esetén naponta,
- 300-800 m3-es medence esetén legalább 2 naponta,
- 800-1600 m3-es medence esetén legalább 4 naponta,
- 1600 m3-nél nagyobb medencénél legalább 10 naponta
töltő-ürítő medence soron kívüli leeresztése, takarítása és fertőtlenítése szükséges, ha rendkívüli szennyezés fordul elő.

1. számú melléklet a 37/1996. (X. 18.) NM rendelethez

A közfürdő létesítésére, fenntartására, üzemeltetésére és a víz minőségére vonatkozó részletes szakmai előírások
8. Töltő-ürítő medencénél teljes vízcsere szükséges:
- 50 m3-nél kisebb gyógy- és gyermekmedencénél, ha a terhelés a névleges terhelés 30%-ánál nagyobb, naponta kétszer, egyébként naponta,
- 300 m3-nél kisebb medence esetén naponta,
- 300-800 m3-es medence esetén legalább 2 naponta,
- 800-1600 m3-es medence esetén legalább 4 naponta,
- 1600 m3-nél nagyobb medencénél legalább 10 naponta
töltő-ürítő medence soron kívüli leeresztése, takarítása és fertőtlenítése szükséges, ha rendkívüli szennyezés fordul elő.

3. számú melléklet a 37/1996. (X. 18.) NM rendelethez

A közfürdők üzemeltetésére vonatkozó részletes közegészségügyi előírások

Általános rendelkezések

4. A fürdőzőt ért bármilyen baleset vagy rosszullét esetén ügyeletes orvost vagy elsősegélynyújtásban kiképzett fürdőalkalmazottat kell hívni. A balesetekről és a rosszullétekről naplót kell vezetni. Súlyosabb sérülés vagy rosszullét esetén azonnal orvost vagy mentőt kell hívni.

19/1995. (XII. 7.) KHVM rendelet a Vízügyi Biztonsági Szabályzat kiadásáról

 4.	 SZAKMAI KÖVETELMÉNYEK	
 	 	
 4.03	 Hévízművek, fürdők létesítése és üzemelése	
 	 	
 4.03.12	 Minden 100 mm-nél nagyobb ürítőnyílásra védőrácsot kell elhelyezni.	

A vizsgálat megállapításai

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16.§-a szerint az országgyűlési biztos eljárására nemcsak az alkotmányos jogokkal kapcsolatos sérelem, hanem a sérelem veszélye is okot adhat. Amíg a gyermek a víz elvezetésére szolgáló csőrendszerben tartózkodott, levegő nélkül megfulladhatott volna. Ugyanilyen veszélynek van kitéve az a gyermek, vagy kistermetű személy is, aki a víz leeresztésekor egy olyan medencében tartózkodik, amely nem rendelkezik hibátlan védőráccsal. Vizsgálatom szempontjából ezeket tekintettem az élettel és emberi méltósággal összefüggő releváns veszélynek.

A vizsgált esetben abból indultam ki, hogy a gyermek által elszenvedett tényleges sérülések és a fürdő üzemeltetési körülményei közötti okozati összefüggés nem tekinthető egyértelműen bizonyítottnak. Ugyanakkor ennek hiányában is létezik olyan veszélyeztetés, amely bizonyítottan okozati összefüggésbe hozható a fürdő alkalmazottainak tevékenységével és így az országgyűlési biztos azokból megalapozott következtetéseket vonhat le. 
Vizsgálatom szempontjából bizonyítottnak tekintettem azt a tényt, hogy a víz leengedésére szolgáló nyílás fölötti rács a baleset idején nem volt épségben, tekintettel arra, hogy ezt a tanuk állításai is alátámasztották, ugyanakkor azt  maga  az ügyvezető is elismerte. Bizonyítottnak tekintettem továbbá azt a tényt is, hogy az uszodában folytatott állandó gyakorlat szerint a víz leengedését már akkor megkezdik, amikor a fürdővendégek még a medencében tartózkodnak. Ezt az uszodamester és a fürdővendégek által előadottak szintén alátámasztották. Mindezekből megállapítható volt, hogy a vizsgálat szempontjából releváns veszélyeztetések közül csak az egyik tekinthető bizonyítottnak.

A baleset bekövetkezésének veszélye szempontjából az uszodamester mulasztásának is nyilvánvalóan jelentősége volt. Ebből a szempontból irreleváns, hogy a medence elhagyására vonatkozó felszólítás mikor hangzott el és azt a medencében tartózkodók mindegyike ténylegesen is hallotta-e. Ebből a szempontból csak azt a tényt vettem figyelembe, hogy az uszodamester annak a ténynek a tudomásul vétele ellenére kezdte meg a víz leengedését, hogy a medencét többen még nem hagyták el. A medence elhagyására vonatkozó felhívás csak a medence tényleges elhagyásának ellenőrzése mellett, azzal együtt tekinthető olyan tevékenységnek, amely a baleset megelőzésére alkalmas. A megrongálódott rács olyan fokozott veszélyt jelentett a medencében tartózkodókra nézve, amellyel a medence önkéntes elhagyásában való bizakodás - az úszómester részéről - nem volt arányban. Figyelembe vettem továbbá azt is, hogy a rács megrongálódásából fakadó veszély éppen a medence azon használói számára jelentett fenyegetést, akik egyébként is kevésbé képesek e veszélyek felismerésére, illetve annak elhárítására, ezek pedig a gyerekek. Ugyanakkor arra is tekintettel voltam, hogy a fürdő látogatóival szemben a fokozott felelősség és így a fokozott körültekintés kötelezettsége a fürdő minden alkalmazottját mint alkalmazotti közösséget terheli. 

Az országgyűlési biztosok gyakorlatában alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásság akkor állapítható meg, ha az ügyben érintett alkotmányos jog gyakorlása az Alkotmányt sértő korlátozást szenvedett, vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn. Alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot okoz a jogkorlátozás, ha nem az Alkotmány által megengedett célra irányul, illetve ha aránytalan, vagyis túllépi az alkotmányos cél által megkívánt mértéket. Alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot okoz a korlátozás akkor is, ha egyáltalán nem korlátozható (abszolút) jogot, illetve feltétlenül érvényesülni rendelt elvet vagy tilalmat érint.
Az Alkotmánybíróság a 48/1998. (XI. 23.) AB határozatban az élethez való jogról a következőket fejtette ki: "Az élethez való jogból folyó objektív intézményvédelmi kötelességet (...) az állam összhangban gyakorolja azokkal a hasonlóan objektív kötelességeivel, amelyek az egészséghez való jogból, az egészséges környezethez való jogból, az anyát a gyermek születése előtt és után az Alkotmány alapján megillető védelemből és támogatásból hárulnak rá. Az életvédelmet szolgáló alanyi jogok, állami kötelességek, valamint államcélok rendszerének közös gyökere az élethez való jog. Az említett alapjogokból folyó állami intézményvédelmi kötelességek mindig túlmutatnak az alanyi jogosultak jogain. Az Alkotmány egyes esetekben nevesíti az intézményvédelmi kötelességeket, másutt nem, előfordul az is, hogy éppen az alanyi jogi oldal marad háttérben; a megfogalmazás és a hangsúlybeli különbségek nem változtatnak azon, hogy az alapjogok egyaránt tartalmazzák a szubjektív jogokat és az objektív, ennél szélesebb állami kötelességeket is. Az élethez való jogból az államnak nem csupán az a kötelessége keletkezik, hogy az egyes emberek élethez való alanyi jogát ne sértse meg, és hogy annak védelméről jogalkotással és szervezési intézkedésekkel gondoskodjék, hanem általában az emberi életet és létfeltételeit is védenie kell." 
Az Alkotmánybíróság által követett gyakorlat szerint az Alkotmány bizonyos jogokkal összefüggésben az általánostól eltérő külön mércét állapít meg. Ilyen külön mércét tartalmaz az Alkotmány például az élethez és az emberi méltósághoz való jog esetében [ahol az Alkotmánybíróság az "önkényes" megfosztás tilalmát abszolút tilalomként értelmezte: az élettől és méltóságtól való megfosztás fogalmilag önkényes, e jogok teljes terjedelme lényeges tartalom (ABH 1990, 92, 106)]; hasonló tartalmi, nem viszonyításból adódó mércét alkalmaz az Alkotmánybíróság a jogállamiság, továbbá az államcélok, különösen a piacgazdaság, a szociális jogok és a környezetvédelem területén.

Az Alkotmánybíróságnak az egyes alkotmányos jogok értelmezéséről, tartalmáról kifejtett véleménye az országgyűlési biztosok munkájában is irányadó, ugyanakkor - az eltérő vizsgálati szempontból fakadóan - a két szerv következtetései egy az egyben nyilvánvalóan nem feleltethetők meg egymásnak. Az absztrakt normakontrollt gyakorló szerv által kialakított elvek módosítások nélküli alkalmazása nem lehetséges. Eltérő ugyanis az az alanyi kör, amelyre nézve a két szerv eljárását lezáró megállapításokból kötelezettségek fakadnak. A konkrét ügy vizsgálata szempontjából ez azt jelenti, hogy a kifejezetten az állam tevékenységével való viszony szempontjából értelmezett jogok a jogalkalmazók tevékenységével összefüggésben további értelmezést kívánnak. Azt kellett tehát megválaszolni, hogy hol van az a kapcsolódási pont, amely révén egy egyébként polgári jogi jogviszonyban álló természetes vagy jogi személyt is terheli az élethez és emberi méltósághoz való jog megóvásának kötelezettsége. 

Bár a fokozott veszéllyel járó tevékenység polgári jogi értelemben vett jogkövetkezményei jelen vizsgálat szempontjából nem bírnak jelentőséggel, de annak mibenléte az országgyűlési biztos vizsgálati megállapításai szempontjából is kiindulási alapul szolgálhat. A fokozott veszéllyel járó tevékenység lényege, hogy csekély hiba is aránytalanul súlyos károkat eredményezhet. A veszélyes üzem kategóriájába sorolt leggyakoribb tevékenység-fajta a gépi erővel működő berendezések illetve a gáz és vízművek (például víznyomócső) üzembentartása. Vizsgálatom során megállapítottam, hogy az úgynevezett töltő-ürítő rendszerű medence vízcseréje olyan fokozott veszéllyel járó tevékenység, amely e tevékenység folytatójára - kifejezett jogszabályi rendelkezések hiányában is - többlet-kötelezettségeket hárít. E többlet-kötelezettség egyrészt az ürítés körülményeinek fokozott körültekintéssel való lefolytatása, másrészt a víz ürítésére szolgáló - és jogszabályi rendelkezés által is előírt - rács felszerelése, valamint annak karbantartása. Ezek azok a többlet-kötelezettségek, amelyek a vizsgálat tárgyát képező baleset, illetve hasonló balesetek megelőzésére nyilvánvalóan alkalmasak volnának. 

A vizsgált esetben a veszélyhelyzetet előidéző mulasztás illetve tevékenység - vagyis a rács állapota állandó ellenőrzésének elmulasztása és a víz leengedésének megkezdése annak ellenére, hogy a medencében még fürdőzők tartózkodtak - együttesen vezettek annak a veszélyhelyzetnek a kialakulásához, amelyet a vizsgálat szempontjából relevánsnak tekintettem. A Ptk. rendelkezései értelmében a személyhez fűződő jogok sérelmét jelenti többek között a testi épség, az egészség, valamint a becsület és az emberi méltóság megsértése is. Vizsgálatom szempontjából a Ptk. ezen rendelkezését tekintettem olyan szabálynak amely egyértelművé teszi, hogy az élethez és emberi méltósághoz való jog megóvásának kötelezettsége a  polgári jogi jogviszonyban álló személyeket is terheli.

A fent kifejtettekre tekintettel megállapítottam, hogy alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot okozott az Igali Strand személyzete az élethez és emberi méltósághoz való joggal összefüggésben, amikor a rács állapota állandó ellenőrzését elmulasztotta és a víz leengedését megkezdte annak ellenére, hogy a medencében még fürdőzők tartózkodtak, ezzel az ott tartózkodók életét veszélyeztette.

Kezdeményezés

1.) Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 21.§-a alapján felkérem az Igali Strand ügyvezető igazgatóját, hogy a feltárt visszásság jövőbeni elkerülése érdekében üzemeltetési szabályzatban határozza meg a víz leengedésének részletes szabályozását, így különösen azt, hogy arra csak a medence teljes kiürítése után kerülhet sor. 

2.) Felkérem továbbá az ügyvezető igazgatót, hogy intézkedjen az üzemeltetési szabályzat oly módon történő módosítására, hogy az a védőrácsok rendszeres ellenőrzésére vonatkozó kötelezettséget is magában foglalja.

Budapest, 1999. október 31.

Gönczöl Katalin