OBH 3613/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr.Déry Kinga

Az eljárás megindulása
	A Kisalföld című megyei napilap 1999. július 27. napján megjelent számában egy előzetes letartóztatásban lévő fogvatartott öngyilkosságával összefüggésben az elhunyt hozzátartozóinak a Győri Rendőrkapitányság eljárásával kapcsolatos sérelmeit hozta nyilvánosságra.
1. A hozzátartozók sérelmezték, hogy a fogvatartott haláláról nem a rendőrkapitányság munkatársai értesítették őket, hanem "a szomszéd utcabelitől" szereztek tudomást a halál tényéről, 2 nappal a fogvatartott halálát követően.
2. A cikkben foglaltak továbbá felvetették a Győri Petz Aladár Megyei Kórház Pszichiátriai és Mentálhigiénés Osztályának felelősségét atekintetben, hogy a fogvatartott pszichiátriai vizsgálatát követően megalapozott volt-e őt a fogdára visszaengedni, illetőleg
3. a Győri Rendőrkapitányságnak a fogvatartott biztonságos őrzése kapcsán felmerült esetleges felelősségének kérdését.
	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. tövény 16.§ (2) bekezdése alapján a Győri Rendőrkapitányság és a vizsgálat hivatalból való kiterjesztése miatt a Győri Petz Aladár Megyei Kórház Pszichiátriai és Mentálhigiénés Osztályának eljárása tárgyában a hozzátartozók emberi méltóságból fakadó kegyeleti joga, a fogvatartott élethez való joga, valamint a hozzátartozóknak és a fogvatartottnak a jogbiztonságból fakadó tisztességes eljáráshoz való joga sérelmének gyanúja miatt folytattam le vizsgálatot.
	Eljárásom során megkerestem az Országos Rendőr-főkapitányságot, a Győr-Moson-Sopron Megyei Rendőr-főkapitányságot, a Győri Rendőrkapitányságot, a Győr-Moson-Sopron Megyei Főügyészséget és az Igazságügyi Megfigyelő és Elmegyógyító Intézetet, mely szervek maradéktalan és teljes körű segítséget nyújtottak.

A megállapított tényállás
	A Győri Rendőrkapitányság által B.G. és társai ellen a 1296/1999. bü. számon rablás bűntette miatt indított büntetőeljárás során a vizsgálatom megindításához alapul szolgáló cikkben szereplő, gyanúsított B.G.-t a rendőrkapitányság az előzetes letartóztatást elrendelő bírósági határozat alapján a Győr-Moson-Sopron Megyei Rendőr-főkapitányság fogdáján helyezte el 1999. április 26. napján. A Győri Rendőrkapitányság épületéhez nem tartozik fogda, ezért helyezték el a városi rendőrkapitányság eljárása során előzetes letartóztatott gyanúsítottat a megyei rendőr-főkapitányság fogdájában. A befogadáskor lezajlott orvosi vizsgálat során a gyanúsított elmondta, hogy cselekvőképességet korlátozó gondnokság, valamint rendszeres pszichiátriai kezelés alatt áll (az elmondottakat a gyanúsított orvosi dokumentációval nem támasztotta alá). A rendőrorvos a gyanúsítottnak már a befogadásakor - pszichés eredetű panaszai enyhítésére - gyógyszeres kezelést írt elő. A fogdán történő gyógyszeres kezelés ellenére a fogvatartott panaszai nem szűntek meg, ezért a rendőrorvos 1999. június 24. napján szakmai konzíliumot kért. A Győri Petz Aladár Megyei Kórház Pszichiátriai és Mentálhigiénés Osztályának (a továbbiakban: megyei kórház pszichiátriai osztály) szakvizsgálata újabb gyógyszerek szedését írta elő. 1999. július 11. napján a rendőrorvos látási és hallási érzékcsalódásokat, nyugtalanságot, zavartságot  észlelt, valamint öngyilkossági késztetéseket állapított meg a fogvatartott viselkedésében, mely alapján beutalta a megyei kórház pszichiátriai osztályára. Az 1999. július 11. napján a pszichiátriai osztályon lefolytatott vizsgálat érzékcsalódásokat nem állapított meg, és rögzítette a fogvatartott öngyilkossági szándékaként megjelölt motivációt: a fogvatartás tényét. A fogvatartott a megyei kórház pszichiátriai osztályán töltötte az éjszakát. Másnap, 1999. július 12. napján a vizsgálati leletben a pszichiáter megállapította, hogy a fogvatartott viselkedése rendezett és nyugodt volt, pszichotikus tünetei nem voltak, és öngyilkossági szándékáról lemondott. A pszichiáter a gyógyszeres kezelést folytatni rendelte. A pszichiátriai osztályról való elbocsátást követően a fogvatartottat 1999. július 12. napján 12:00 órakor visszaszállították a megyei rendőr-főkapitányság fogdájába. A fogvatartottat a rendőrorvos a visszaszállítást követően azt a szóbeli utasítást adta a fogdaőröknek, hogy egyedül ne helyezzék el egy zárkában, ha pedig erre kerülne sor, fokozottan és az átlagosnál gyakrabban ellenőrizzék, lévén hogy pszichiátriai beteg. (A fogvatartottat a rendőr-főkapitányság fogdájában egyedül helyezték el, mert egy idegenrendészeti őrizetben lévő hölgy volt korábbi zárkatársa, de őt ügyészi kezdeményezésre a bűncselekmény miatt előzetes letartóztatásban lévő fogvatartottól elkülönítették, akárcsak a többi női fogvatartott-tól, akik a fogvatartott bűntársai voltak.) A szolgálati naplóban szereplő parancsnoki utasítás elrendelte a fogvatartott fokozott ellenőrzését. Az 1999. július 12. napján 20:00 órától reggel 8:00 óráig szolgálatot teljesítő fogdaőrök jelentése szerint a fogvatartottat az őrök a szolgálat átvételekor, azaz 20:00 órakor, 20:30 órakor és végül gyógyszerosztásnál, 20:55 órakor ellenőrizték. (A később lefolytatott ügyészi vizsgálat a fogdaőrök elmondása szerinti 10 perces időközönkénti ellenőrzésre támaszkodott.) A 20:55 órakor történt ellenőrzéskor a fogdaőrök észlelték, hogy a fogvatartott az ablak rácsára lepedőből készült kötéllel felakasztotta magát, mely miatt értesítették a mentőket. A mentők 21:10 órakor megérkeztek, majd a fogvatartottat 21:55 órakor a Győri Petz Aladár Megyei Kórházba szállították, ahol 1999. július 13. napján elhalálozott. A Győri Rendőrkapitányság munkatársai 1999. július 14. napján 09:00 és 18:00 óra között három alkalommal kísérelték meg sikertelenül személyesen értesíteni a fogvatartotthoz látogató-hozzátartozóként érkező személyt a látogató által megjelölt címen. A rendőrök nem hagytak értesítést a felkeresett címen.
	A fogda területén történt rendkívüli eseményről a rendőrkapitányság munkatársai 1999. július 14. napján a reggeli órákban telefonon, majd írásban értesítették az illetékes Győr-Moson-Sopron Megyei Főügyészséget. Az értesítés mellett a Győri Rendőrkapitányság megkezdte a rendkívüli esemény körülményeivel kapcsolatos vizsgálat lefolytatását. A vizsgálat eredményeképpen a rendőrkapitányság megállapította, hogy a fogdaőri szolgálat a feladatatát az utasításoknak és a szabályzatnak megfelelően látta el, az ellenőrzéssel kapcsolatos kötelezettségeit végrehajtotta és mindent megtett a fogvatartott személy életének megmentéséért. 
	A rendőrségi vizsgálatot ellenőrző főügyészségi vizsgálat megállapította, hogy a Győr-Moson-Sopron Megyei Rendőr-főkapitányság fogdáján nem biztosították a fokozott őrzés tárgyi és személyi feltételeit. A főügyészség jelentése nyomán a Legfőbb Ügyészség felhívta az ORFK Közrendvédelmi Főosztályának figyelmét a fogvatartottak fokozott ellenőrzésének pontos meghatározására, továbbá a végrehajtásának dokumentálására. A Legfőbb Ügyészség kezdeményezte a Fogdák rendjéről szóló rendelet 32.§ (2) bekezdésében előírtak maradéktalan megvalósítását és a Fogdaszolgálati szabályzat kiegészítését.
	Az ORFK válaszlevelében egyebek mellett arról tájékoztatta a Legfőbb Ügyészséget, hogy a fogvatartottak ellenőrzési időpontjainak dokumentálása a feladat folyamatosságára tekintettel végrehajthatatlan, a fogdaőrök megfelelő szolgálatellátását pedig a parancsnokok ellenőrzik, valamint hogy a Legfőbb Ügyészség által megjelölt kérdéseket a jövőben szem előtt tartják.

Érintett alkotmányos jogok
•	 MAGYAR KÖZTÁRSASÁG ALKOTMÁNYÁ-ról szóló 1949. évi XX. törvény
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
54. § (1) A Magyar Köztársaságban minden embernek veleszületett joga van az élethez és az emberi méltósághoz, amelyektől senkit nem lehet önkényesen megfosztani.

Alkalmazott jogszabályok
•	az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény
19.§ (5) Ha a kizárási ok a közigazgatási szerv vezetőjével, illetőleg a polgármesterrel, a főpolgármesterrel, a jegyzővel, a fővárosi főjegyzővel, a megyei jogú város kerületi hivatalának vezetőjével vagy a polgármesteri hivatal köztisztviselőjével szemben merül fel, az ügyben - jogszabály eltérő rendelkezése hiányában - a felettes szerv által kijelölt köztisztviselő vagy hatóság jár el.
(6) A közigazgatási szerv a saját ügyének elintézésében nem vehet részt. Az eljáró szerv kijelölésére az (5) bekezdés irányadó.

•	a rendőrségi fogdák rendjéről szóló 19/1995. (XII. 13.) BM rendelet
21. § (1) A fogdai rendkívüli eseményt a fogvatartásért felelős köteles kivizsgáltatni, és haladéktalanul jelenteni a büntetés-végrehajtási felügyeleti ügyésznek.
32. § (2) A fogdaőrök kötelesek a zárkában elhelyezett fogvatartottak viselkedését 20 percenként ellenőrizni a betekintő sávon keresztül. Gyakrabban - szükség esetén folyamatosan - kötelesek ellenőrizni azokat a fogvatartottakat, akik rendkívüli cselekményt követtek el, vagy akikről viselkedésük alapján a rendkívüli cselekmény elkövetése alaposan feltehető.

•	az eltűnt személyek felkutatásának és a rendkívüli halálesetek kivizsgálásának rendjéről szóló 23/1994. (X. 26.) BM rendelet
5. § (1) Az eltűnt személy felkutatása és a rendkívüli haláleset kivizsgálása - a (2) és (3) bekezdésben meghatározott kivételekkel - a rendőrkapitányság hatáskörébe tartozik.
6. § Az eljárást - ha jogszabály eltérően nem rendelkezik - az a rendőri szerv folytatja le, amelynek illetékességi területén
b) a halál bekövetkezett, ennek ismerete hiányában, ahol a holttestet megtalálták, járműről leemelték.

A vizsgálat megállapításai
1. A hozzátartozók sérelmezték, hogy a fogvatartott haláláról nem a rendőrkapitányság munkatársai értesítették őket, hanem "a szomszéd utcabelitől" szereztek tudomást 1999. július 15. napján a halál tényéről.
	A fogvatartott 1999. július 13. napján 19:50 órakor hunyt el a Petz Aladár Megyei Kórház Intenzív Osztályán. A megküldött dokumentumokból megállapítottam, hogy a fogvatartott sem őrizetbevétele, sem pedig előzetes letartóztatása során értesítendő hozzátartozót vagy más személyt nem jelölt meg. A Győri Rendőrkapitányság munkatársai 1999. július 14. napján 09:00 és 18:00 óra között három alkalommal kísérelték meg a fogvatartotthoz egy alkalommal látogató-hozzátartozóként érkező személyt személyesen értesíteni a látogató által megjelölt címen. A sikertelen értesítési kísérletet követően azonban a rendőrkapitányság munkatársai írásbeli értesítést a hozzátartozónak a megjelölt címre nem küldtek, és nem is próbálták meg felkutatni a néhai fogvatartott testvérét, aki a fogvatartottnak - korlátozott cselekvőképessége miatt - gondnoka is volt. 
	Az öngyilkossági kísérlet (mint rendkívüli esemény) megtörténte esetén a hozzátartozók értesítésének kötelezettségéről sem a rendőrségi fogdák rendjéről szóló 19/1995. (XII. 13.) BM rendelet, sem az eltűnt személyek felkutatásának és a rendkívüli halálesetek kivizsgálásának rendjéről szóló 23/1994. (X. 26.) BM rendelet, sem pedig a Rendőrség Fogdaszolgálati Szabályzatáról szóló 19/1996. sz. ORFK utasítás nem rendelkezik. 
	Tekintettel azonban arra, hogy előzetes letartóztatásának ideje alatt a fogavatartásáért felelős szerv a Győri Rendőrkapitányság volt, a hozzátartozók értesítése is a rendőri szerv feladata lett volna. Sem az a tény, hogy a vonatkozó szabályok nem írnak elő kötelezettséget erre nézve, sem pedig az, hogy a személyes felkeresés sikertelen volt, nem eredményezheti azt, hogy a hozzátartozók a szomszédoktól legyenek kénytelenek tudomást szerezni a fogvatartott haláláról 1999. július 15. napján, két nappal a halált követően. A rendőrkapitányság munkatársai tisztességesen és humánusan jártak el akkor, amikor a fogvatartott haláláról a hozzátartozókat megkísérelték értesíteni úgy, hogy jogszabály erre vonatkozóan számukra kötelezettséget nem írt elő. Ugyanakkor emberséges és méltányos megoldás lett volna részükről az, ha a személyes megkeresés sikertelenségét követően írásbeli értesítést hagytak volna a felkeresett címen. A hozzátartozók kegyeleti érzéseit sértette az, hogy a halál tényéről nem a halál bekövetkezését követően azonnal, a rendőrkapitányság munkatársaitól értesültek, hanem csupán 1999. július 15. napján egy utcabeli szomszédtól.
	A rendőrkapitányság munkatársainak aktív közreműködése - jelesül az értesítés megkísérlése - rámutat az egyes esetekben a jogszabály által előírt kötelezettségen túlmenően létező és fontos erkölcsi kötelezettségekre. 
	Tekintettel azonban a fogvatartott halálának végleges és tragikus jellegére, a hozzátartozók kegyeleti érzéseire és jogaira, valamint arra, hogy a fogvatartás ideje alatt a fogvatartott személyért a mindenkori rendőrkapitányság a felelős, a halál tényéről a hozzátartozók értesítése nem jelenthet csupán - a szubjektív indivíduum ítéletére bízott - erkölcsi kötelességet. Ahogyan a büntetés-végrehajtási intézetekben bekövetkezett halálesetekről is táviratban való értesítési kötelezettséget ír elő a vonatkozó belső szabályozás (1-1/35/1999. BVOP parancsnoki intézkedése a fogvatartottak nyilvántartására és egyes ügyeinek intézésére, 6. melléklet, 196. pont), úgy ajánlatos lenne a rendőrségi fogdákon bekövetkezett halálesetekről is a hozzátartozók írásbeli értesítésének kötelezettségét előírni. 
Vizsgálatom eredményeképpen megállapítom, hogy a Győri Rendőrkapitányság a hozzátartozóknak az Alkotmány 2.§ (1) bekezdésben foglalt jogbiztonságból fakadó tisztességes eljáráshoz és az 54.§ (1) bekezdésében rögzített emberi máltóságból fakadó kegyeleti jogával összefüggésben visszásságot okozott azzal, hogy a fogdán előzetes letartóztatásban lévő fogvatartott haláláról a személyes megkeresés sikertelenségét követően írásbeli értesítést a hozzátartozóknak nem küldött, és ezért ők a halál tényéről csupán 2 nap elteltével értesültek.

2. Vizsgálat tárgyát képezte továbbá a Győri Petz Aladár Megyei Kórház Pszichiátriai és Mentálhigiénés Osztályának felelőssége atekintetben, hogy a fogvatartott pszichiátriai vizsgálatát követően megalapozott volt-e őt a fogdára visszaengedni.
	A vizsgálatom során felmerült a fogvatartott élethez való jogával kapcsolatban az a kérdés, hogy a megyei kórház kellő körültekintéssel vizsgálta-e meg a fogvatartottat, és megtett-e szakmai szempontból minden tőle telhetőt a később elkövetett önakasztás és a bekövetkezett halál elkerülése érdekében.
	Eljárásom során felkértem az Igazságügyi Megfigyelő és Elmegyógyító Intézet főigazgatóját, hogy vizsgálja meg a pszichiátriai osztály eljárását, tekintettel arra, hogy a fogvatartott 8 és fél órával a pszichiátriai vizsgálatot követően önakasztást követett el. A megfigyelő és elmegyógyító intézet a lefolytatott vizsgálata eredményeképpen megállapította, hogy a fogvatartott fogdába történő visszaszállításának nem volt akadálya, további kezelést nem igényelt, és hogy a pszichiátriai intézet eljárása szakmai szempontból megkérdőjelezhetetlen. 
Tekintettel arra, hogy az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének a szakmai kérdések vizsgálatát lezáró vélemények felülbírálására nincsen lehetősége, a Győri Petz Aladár Megyei Kórház Pszichiátriai és Mentálhigiénés Osztályának eljárása tárgyában az Alkotmány 54.§ (1) bekezdésében foglalt élethez való joggal kapcsolatban visszásságot nem állapítok meg.

3. Eljárásom során vizsgáltam a Győri Rendőrkapitányság eljárását abból a szempontból, hogy a biztonságos őrzés feltételeinek - a fogvatartott pszichés állapotának figyelembevételével is - eleget tett-e.
a) Kérdésként merült fel a biztonságos őrzés tárgyi feltételei kapcsán a fogvatartott zárkájának nem megfelelő kialakítása.
	A rendkívüli esemény bekövetkeztekor szolgálatban lévő fogdaőrök jelentése szerint a fogvatartott 1999. július 12. napján egy lepedőből készített kötéllel az ablak rácsára akasztotta fel magát. A rendkívüli esemény vizsgálata során a fogvatartott fogdahelyiségében a rendőrkapitányság 1999. július 13. napján helyszíni szemlét tartott, melynek során jelentésben rögzítette, hogy a fogdahelyiségben két, belülről rácsozott ablak található. A fogvatartott e két,  derékszögben elhelyezkedő rács egyikére akasztotta fel magát.
	Korábban, a 4046/1999. számú jelentésemben már foglalkoztam a Győri Rendőrkapitányság zárkáinak ablakain belülről elhelyezett, derékszögben a falhoz rögzített rácsok problémájával. Jelentésemben akkor azt állapítottam meg, hogy ez az építési megoldás, a vállmagasságban lévő nyitószerkezettel együtt lehetőséget biztosít esetleges önakasztás elkövetésére, és ez az Alkotmány 54.§ (1) bekezdésében foglalt élethez való jog sérelmének közvetlen veszélye által visszásságot idéz elő. 
	A jelen vizsgálatom tárgyát képező esetben a zárka rácsának nem megfelelő kialakítása hozzájárult a fogvatartott halálához.
	Megállapítom, hogy a fogvatartott halála és a fogdahelyiség rácsainak nem megfelelő kialakítása közötti kapcsolat - korábbi jelentésemhez képest - már nem csupán az alkotmányos jogok sérelmének közvetlen veszélyét, hanem megvalósult sérelmét eredményezte, és ezáltal természetesen az élethez való joggal kapcsolatban alkotmányos visszásságot okozott. 
Vizsgálatom eredményeképpen megállapítom, hogy a Győri Rendőrkapitányság fogdájában belülről, a falon derékszögben, és vállmagasságban elhelyezett rács és ablaknyitó szerkezet megkönnyítette a fogvatartott önakasztásának végrehajtását. A rácsok nem megfelelő módon való elhelyezése által ezért a Győri Rendőrkapitányság a fogvatartottnak az Alkotmány 54.§ (1) bekezédésben rögzített élethez való jogával összefüggésben visszásságot okozott. 

b) A Győri Rendőrkapitányság eljárása kapcsán továbbbi kérdésként merült fel vizsgálatom során, hogy a fogdaőrök eleget tettek-e a - különösen a fogvatartott pszichés állapotára tekintettel - a fogdában való biztonságos őrzés követelményének.
	Vizsgálatom szempontjából a rendkívüli esemény bekövetkezésének napján szolgálatot teljesítő fogdaőrök jelentésében rögzített adatokat tekintettem irányadónak. A fogdaőrök jelentését azért tekintettem egyedüli irányadóként, mert azt az ellenőrzés végrehajtásának időpontjai szempontjából a legközvetlenebb és a legkorábbi dokumentumként értékeltem. A jelentés szerint a fogdaőrök a fogvatartottat a szolgálat átvételekor, azaz 20:00 órakor, 20:30 órakor és végül a gyógyszerosztásnál, 20:55 órakor ellenőrizték, mely időpontban észlelték az önakasztást is. (A rendelkezésemre álló egyéb rendőrségi iratok 10 percenkénti ellenőrzést rögzítettek.). 
	A rendőrségi fogdák rendjéről szóló 19/1995. (XII. 13.) BM rendelet 32.§ (2) bekezdésében úgy rendelkezik, hogy a fogdaőrök kötelesek a zárkában elhelyezett fogvatartottak viselkedését 20 percenként ellenőrizni a betekintő sávon keresztül. Gyakrabban - szükség esetén folyamatosan - kötelesek ellenőrizni azokat a fogvatartottakat, akik rendkívüli cselekményt követtek el, vagy akikről viselkedésük alapján a rendkívüli cselekmény elkövetése alaposan feltehető. Kétségtelenül indokolt volt a fogvatartott gyakrabb/fokozott ellenőrzésének elrendelése tekintettel arra, hogy a befogadása óta meglévő pszichés eredetű panaszai az előzetes letartóztatásban eltöltött idő alatt nem enyhültek, többször kiújultak, és halálát megelőzően öngyilkossági szándékról beszélt, melyet - az orvosi dokumentáció alapján - fogvatartotti helyzete indokolt. A fogdaőrök jelentésének tanúsága szerint a fogvatartott ellenőrzésére a rendkívüli eseményt megelőző egy órában két alkalommal került sor: 30 és 25 perces időközönként. A fogdák rendjéről szóló BM rendelet azáltal, hogy a fogvatartottak helyzetére tekintettel 20 percenkénti ellenőrzést tett kötelezővé, számonkérhető időtartamot jelölt ki a következő ok miatt. A személyi szabadságukban korlátozott, kiszolgáltatott emberek a fogvatartást egyéni módon élik meg, többnyire nehezen viselik. Ennek a nehezen kezelhető helyzetnek a különféle emberek által különbözőféleképpen való megélését igyekszik figyelemmel követtetni a fogdák rendjéről szóló BM rendelet vonatkozó paragrafusa akkor, amikor meghatározott időközönkét ellenőrizni rendeli a fogvatartottat. A jogszabály a 20 perces időtartamhoz képest csupán egy irányban enged eltérést akkor, amikor gyakrabb/fokozottabb ellenőrzést ír elő egyes esetekben. A jogalkotó továbbá kötelező jelleggel írta elő a fogdaőrök számára az egyes időtartamonkénti ellenőrzések végrehajtását. A szigorú, időtartamot is megjelölő, kötelező jellegű szabályozás megfelelő végrehajtása elengedhetetlen a fogvatartott biztonságos őrzése érdekében.
	A vizsgálatom tárgyát képező esetben a parancsnoki utasításra és a fogvatartott pszichés állapotára tekintettel 20 percnél gyakrabban kellett volna az ellenőrzést végrehajtani. 
	Nem tett eleget a Győri Rendőrkapitányság a fogdán való biztonságos őrzés feltételének akkor, amikor a fogvatartottat nem az egészségi állapotának megfelelően ellenőrizte, és ezáltal mulasztásával közvetetten hozzájárult a fogvatartott halálához.

Vizsgálatom eredményeképpen megállapítom, hogy a Győri Rendőrkapitányság munkatársai azáltal, hogy a rendőrorvosi vélemény alapján fokozott ellenőrzést elrendelő parancsnoki utasítás ellenére is csupán 25 és 30 perces időközönként ellenőrizték a fogvatartottat, és ezzel közvetetten hozzájárultak az önakasztás eredményeképpen bekövetkező halálához, az Alkotmány 54.§ (1) bekezédésben rögzített élethez való jogával összefüggésben visszásságot okoztak. 
	A szigorú, időtartamot is megjelölő, kötelező jellegű szabályozás megfelelő végrehajtása egyrészről a fogvatartott biztonságos őrzése feltételeinek biztosítása, másrészről a rendőri szerv felelősségének megállapíthatósága szempontjából fontos.
	A Győri Rendőrkapitányság fogdájában a fogdaőröknek a fogvatartottak ellenőrzését végrehajtó tevékenységét a folyosón elhelyezett kamera rögzíti. A kamera által rögzítettek alapján az azonban nem állapítható meg, hogy az egyes ellenőrzéseket milyen időközönként hajtották végre. A rendőrkapitányság a fogdaőrök számára az ellenőrzések gyakoriságáról nyilvántartási kötelezettséget nem ír elő. Tekintettel azonban arra, hogy a fogvatartott biztonságos őrzéséért a fogdán eltöltött ideje alatt a rendőrkapitányság felel, e feladat megfelelő végrehajtásának ellenőrzését valamilyen módon lehetővé kell tenni. Visszaélésekre és eltérő adatok szerepeltetésére adhat okot az ellenőrzések közötti időtartam - nyilvántartási kötelezettség, vagy más úton való rögzítés nélküli - egyedül a fogdaőri szolgálatot ellátó személy általi meghatározása. Emiatt fordulhatott elő jelen esetben az, hogy a fogdaőrök által írt jelentésben 25 és 30, egyéb rendőrségi dokumentumokban pedig 10 perces időközök szerepelnek az ellenőrzések között eltelt időtartamokként. Tekintettel a rendőrségnek a fogvatartás idejére vonatkozó őrzési, és ezen belül a fogvatartott- ellenőrzési kötelezettségére, e kötelező feladatok végrehajtásának ellenőrizhetősége és átláthatósága a jogállamiságból fakadó jogbiztonság elvének alapkövetelménye. A kötelező feladatok megfelelő végrehajtása nem követhető és ellenőrizhető kellő objektivitással akkor, ha az ellenőrzést maga a feladatot ellátó személy végzi el. Az Alkotmány 2.§ (1) bekezdésében deklarált jogállamiságból fakadó jogbiztonság követelménye az, mely megkívánja a személyes szabadságtól megfosztásra feljogosított állami szervezetek tevékenységének ellenőrizhetőségét és átláthatóságát E kritérium azért is bír különösen nagy jelentőséggel az alapvető szabadságjogok korlátozása esetén, mert a legitimizált cél érdekében eljáró közhatalmi szervezet megfelelő garanciákat kell biztosítson az egyes jogokat korlátozó tevékenységére. Garanciális szempontból ezért a jogbiztonság megvalósulása érdekében elengedhetetlen, hogy a fogvatartás végrehajtásáért felelős fogdaőr kötelező feladatainak megfelelő ellátása megfelelően ellenőrizhető és átlátható legyen.
Vizsgálatom eredményeképpen megállapítom, hogy az Alkotmány 2.§ (1) bekezdésében deklarált jogállamiságból fakadó jogbiztonsághoz való joggal összefüggésben okoz visszásságot az, hogy megfelelő szabályozás hiányában a Győri Rendőrkapitányság fogdaőre nyilvántartási vagy egyéb visszaellenőrizhető rendszer nélkül utólag maga állapítja meg a feladatkörébe tartozó, a fogvatartott ellenőrzésére kötelezően előírt időközök megfelelő betartását.

c) Végül vizsgálatom tárgyát képezte az a kérdés, hogy mennyiben egyeztethető össze a jogállamiságból fakadó jogbiztonság követelményével az, hogy a fogvatartásért felelős rendőrkapitányság folytatja le a fogdán bekövetkezett rendkívüli esemény körülményeinek tárgyában a vizsgálatot. 
	Amint azt már korábbi jelentéseimben is megállapítottam (OBH-5254/1996., OBH-7393/1998., OBH-242/2000.), az eljárási garanciákkal összeférhetetlen az a - hatályos jogszabályok szerinti - joggyakorlat, mely alapján a fogvatartott halálának körülményei tárgyában a fogvatartásért felelős szerv, jelen esetben a Győri Rendőrkapitányság folytat le vizsgálatot. Objektív és elfogulatlan vizsgálat ugyanis csupán egy, az intézmény törvényességi felügyeletét ellátó, külső szervtől várható. A konkrét vizsgálat eredményétől függetlenül a jogbiztonság követelményével ellentétesnek tartom azt, hogy a rendőrség fogdaőreinek felügyeletére bízott személy halálának vizsgálatát maga a rendőri szerv végzi el. 
Vizsgálatom eredményeképpen megállapítom, hogy az Alkotmány 2.§ (1) bekezdésében deklarált jogállamiságból fakadó jogbiztonsághoz való joggal összefüggésben okoz visszásságot a Győri Rendőrkapitányság eljárása azzal, hogy a rendőrségi fogdában a fogvatartottakat érintő rendkívüli események körülményeinek és saját állománya felelősségének vizsgálatát a hatályos jogszabályok alapján maga folytatja le.

Ajánlások
1. Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (a továbbiakban: Obtv.) 25.§-ában foglalt felhatalmazásomnál fogva javaslom az Országos Rendőr-főkapitánynak, hogy egészítse ki a Magyar Köztársaság Rendőrségének Fogdaszolgálati Szabályzatáról szóló 19/1996. számú ORFK utasítást úgy, hogy az utasítás tartalmazzon kötelezettséget a rendőri szerv munkatársai részére a fogdában a fogvatartott öngyilkossági kísérlete és halála esetére a hozzátartozók értesítéséről.
2. A 4046/1999. számú jelentésemben már ajánlottam az Országos Rendőr-főkaitánynak, hogy tegye meg a fogdán kialakított rácsokkal kapcsolatban a szükséges lépéseket a megállapított visszásság orvoslására. Az Országos Rendőr-főkapitány válaszában az ajánlást elfogadta, azonban álláspontja szerint az átépítésre - anyagi okokból - csak a felújítások és az új fogdák építése során van lehetőség. Kérem a Rendőr-főkapitány Urat, hogy a jelen esetre tekintettel fontolja meg ismételten Győri Rendőrkapitányság fogdáján az átalakításhoz szükséges lépések megtételét.
3. Az Obtv. 25.§-ában foglalt felhatalmazásomnál fogva javaslom az Országos-Rendőr-főkapitány Úrnak, hogy dolgozzon ki egy, a fogvatartottak ellenőrzésére vonatkozó fogdaőri kötelezettség végrehajtását megfelelő módon ellenőrizhetővé tevő rendszert, és ennek megfelelően egészítse ki a Fogdaszolgálati Szabályzatról szóló, 19/1996. számú ORFK utasítást.
4. Korábbi jelentéseimben (OBH-5254/1996., OBH-7393/1998., OBH-242/2000.), már ajánlottam a legfőbb ügyésznek, hogy az alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásság orvoslása érdekében a fogvatartottnak a rendőrségi fogdában bekövetkezett halála ügyében folytatandó vizsgálat kerüljön kizárólagos ügyészi hatáskörbe. A legfőbb ügyész ajánlásaimat e kérdésben nem fogadta el. Az Országgyűlés elé terjesztett 2000. évi parlamenti beszámolóban a tisztességes eljáráshoz fűződő garanciák hatékony biztosítása, az összeférhetetlenség megszüntetése és a jogbiztonság követelményének érvényesülése érdekében ismételten javasoltam a fogvatartott személyek rendkívüli halála kivizsgálásának kizárólagos ügyészi hatáskörbe utalását. Mindezekre  tekintettel jelen esetben újabb ajánlást nem teszek.

Budapest, 2002. február 7.

Takács Albert