OBH 2990/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Kiss László

Az eljárás megindítása:
	A panaszos sérelmezte a Vám- és Pénzügyőrség Fővárosi Parancsnokságának eljárását. A beadvány szerint a panaszos nővére - néhai özv. T.J.-né - hazatelepült férjétől örökölt egy 1981-ben gyártott VW gépkocsit. A meghatalmazottként eljáró panaszos kérte a gépkocsi hagyaték jogcímén történő vámmentes vámkezelését. A vámhivatal a vámárunyilatkozatot behozatali korlátozásokra hivatkozva visszautasította, a gépkocsit közvetlen vámfelügyelet alá vette és vámraktárban helyezte el. A raktározási költségek a vámárú vámértékét felemésztették, ezért a vámhivatal a gépkocsi értékesítéséről határozott.
	A panasz alapján az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 17. § (1) bekezdésére tekintettel vizsgálatot rendeltem el.

Érintett alkotmányos jogok:
•	Jogállamiság, jogbiztonsághoz való jog (Alk. 2 .§ (1)bek.)
•	Tulajdonhoz való jog (Alk. 13. § (1) bek.)

Alkalmazott jogszabályok:
•	1995. évi C. törvény a vámjogról, a vámeljárásról, valamint a vámigazgatásról, egységes szerkezetben a végrehajtásáról szóló 45/1996. (III. 25.) Korm. rendelettel (1997. I. félévben hatályos szöveg)
Tv. 1. § E törvény alkalmazásában
7. nem kereskedelmi forgalom: a természetes személy által behozott vagy részére érkező, általa kivitt vagy kiküldött, az Európai Közösségekkel kötött Társulási Megállapodásban foglalt kötelezettség figyelembevételével az e törvény végrehajtási rendeletében meghatározott forintösszeget meg nem haladó egyedi vagy összértékű, illetve ezen értékhatár alatt e törvény 1. számú mellékletében meghatározott kereskedelmi mennyiségnek nem minősülő vámáru, áru behozatala vagy kivitele.
Nem kereskedelmi forgalomnak minősül továbbá a bármilyen vámértékkel vámkezelt gépjármű, amely az 1. számú melléklet 1. pontjában rögzített mennyiségi korlátnak, valamint - ha e törvény másként nem rendelkezik - az 1. számú melléklet 3. pontja alapján a kereskedelmi forgalomban érvényes évjárati előírásnak megfelel;
10. vámkezelés: az ügyfél kérelmére indult eljárás, melynek során a vámáru vagy áru vámjogi sorsának rendezéséről dönt a vámhivatal;
11. a vámkezelés módjai: árutovábbítás, raktározás, ideiglenes behozatal, aktív feldolgozás, belföldi forgalom számára történő vámkezelés, kiviteli ellenőrzés, passzív feldolgozás, ideiglenes kivitel;
15. vámáru: a vámterületre behozott dolog - ideértve a talált vámárut is - mindaddig, amíg azt a belföldi forgalom számára nem vámkezelték, illetve a törvény rendelkezései alapján nem tekinthető belföldi forgalom számára vámkezeltnek, vagy vámáruként külföldre ki nem léptették, tekintet nélkül arra, hogy a behozatal milyen módon és milyen célból történt;
21. vámteher: a vám, valamint a termék importot terhelő általános forgalmi adó és fogyasztási adó (a továbbiakban az utóbbiak együtt: forgalmi adók), illetékek, díjak és egyéb, jogszabályon alapuló kötelező befizetések, ha azokat a vámigazgatási eljárás során kell kivetni, valamint a vámbiztosíték megállapítása tekintetében a kivitelre kerülő adózatlan jövedéki termékek esetében a forgalmi adók;
33. közvetlen (vám)felügyelet: a vámáru őrzése - ideértve a vámhivatal által üzemeltetett (bérelt) vámraktárat is - vagy hivatalos kísérése;
Tv. 11. § (1) A vámárut a vámteher erejéig - ideértve a vámtartozást is - törvényes zálogjog terheli.
(3) Amennyiben a belföldi forgalom számára való vámkezelésre a rendelkezési jog korlátozásával vagy feltételtől függően került sor, a zálogjog - a nem közölt vámteher elévülési idején belül - a korlátozások fennállásáig érvényesíthető.
(5) A zálogjog a vámáru jóhiszemű megszerzőjével szemben nem érvényesíthető.
(6) A törvényes zálogjog alapján történő kielégítés a vámáru értékesítése útján történik. Értékesítésre a vámtartozás jogerős megállapítása után kerülhet sor.
Vhr. 21. § (1) A törvényes zálogjogot a vámáru közvetlen vámfelügyelet alá vételével kell gyakorolni.
Tv. 50. § (1) Az egyes áruknak az államhatáron át lebonyolódó forgalmát tiltó vagy korlátozó egyéb jogszabályok - ideértve a vonatkozó nemzetközi jogi kötelezettségeket is - rendelkezéseit a vámkezelés során érvényesíteni kell.
Vhr. 72. § (1) A tv. 50. §-ának (1) bekezdése alkalmazásának minősül az olyan jogszabályban foglalt feltételek vámkezelés során történő érvényesítése, amelyek nem a beléptetés feltételeinek megtagadására vonatkozó korlátozásokat, tiltásokat írnak elő.
Tv. 55. § (1) A vámkezelés céljából benyújtott írásbeli árunyilatkozatot a vámhatóság köteles ellenőrizni, és ha az az előírásnak megfelel, elfogadni.
(2) Az írásbeli árunyilatkozatot elfogadásáig a vámkezelést kérő módosíthatja, illetőleg visszavonhatja. Az árunyilatkozat elfogadását a vámkezelést kérővel szóban közölni kell.
(6) Az elfogadott írásbeli árunyilatkozatot határozattal kell visszautasítani, ha
b) a kért vámkezelés nem hajtható végre;
(7) Visszautasított árunyilatkozat esetén a vámárut átmeneti megőrzés vagy vámfelügyelet alatt kell tartani, amit a vámhivatal a visszautasítással egyidejűleg továbbra is engedélyez, vagy elrendel.
Vhr. 83. § (2) A kért vámkezelés nem hajtható végre, ha
a) ahhoz jogszabály behozatali engedély vagy tevékenységi engedély, illetve igazoló bizonyítvány vagy nyilatkozat bemutatását rendeli el (így különösen: növény- vagy állategészségügyi bizonyítvány, jogszabályban előírt megfelelőségi tanúsítvány és származási bizonyítvány, jövedéki engedély, az engedélyező hatóság által záradékolt előszámla, fegyver- és lőszerkísérő igazolvány, környezet- és természetvédelmi engedély) és azt nem nyújtják be;
Tv. 62. § (1) Vámárunak hivatalból történő raktározása elrendelhető, ha
a) a vámárut a vámhatóság, a bíróság vagy más hatóság lefoglalta, vagy annak kiadását megtiltotta;
b) a vámárunak közvetlen vámfelügyelet alatt tartása indokolt;
c) a vámfizetésre kötelezett a vámáruk után az esedékes vámterhet határidőre nem fizette meg.
Vhr. 97. § (1) A vámáru hivatalból történő raktározását a vámhivatal határozattal rendeli el.
(2) A vámáru/áru hivatalból történő raktározása minden esetben közvetlen vámfelügyelet alkalmazását jelenti, így a határozat ellen benyújtott esetleges jogorvoslati kérelemnek a tv. 147. §-ának (4) bekezdésében foglaltak alapján halasztó hatálya nincs.
(3) A határozatban - az intézkedés indokainak felsorolása mellett - fel kell hívni a vámáru/áru birtokosát, hogy azt a vámhivatal által megadott időben és a megjelölt helyre szállítsa be. A határozatban utalni kell arra is, hogy a beszállítás elmulasztása esetében a vámhivatal a beszállítást a vámáru/áru birtokosának költségére és veszélyére maga végzi el.
(4) A tv. 62. §-a (1) bekezdésének c) pontjában meghatározott, hivatalból raktározásra kerülő vámáruk után a tv. 144. §-ának (12) bekezdésében meghatározott költségtérítést kell fizetni.
Tv. 79. § (1) A belföldi forgalom számára történő vámkezelés vámvizsgálatból, a vámfizetési kötelezettség megállapításából, a vámteher kiszabásából, közléséből, beszedéséből és a vámáru kiadásából áll.
(2) A belföldi forgalom számára történő vámkezeléskor a vámáru behozatalával kapcsolatos külön jogszabályokban meghatározott feltételek teljesítését is ellenőrizni kell.
Tv. 83. § (1) A vámkezelést kérő a belföldi forgalom számára történő vámkezelésre benyújtott árunyilatkozatában a vámárut az államnak ellenszolgáltatás nélkül felajánlhatja.
(2) Az ellenszolgáltatás nélküli felajánlás - az állam részéről történő elfogadása esetén - mentesíti a felajánlót a vámteherfizetési kötelezettség alól.
(3) A felajánlást a vámhivatal akkor fogadja el, ha a vámáru a szakhatósági előírások alapján forgalomképes, annak értékesítési költségét az eladási ár fedezi, és azt okmányok igazolják.
Tv. 112. § (2) Vámmentesek a hagyatéki tárgyak, kivéve a hagyatékhoz tartozó kereskedelmi árukészletet és a nem az örökös hivatásának, foglalkozásának gyakorlásához szükséges munkaeszközt.
Vhr. 188. § (4) A hagyatéki tárgyak vámmentes vámkezeléséhez a külföldi hagyatéki bíróság vagy az örökhagyó utolsó lakóhelye szerint illetékes közjegyző vagy közigazgatási hatóság, illetve magyar külképviseleti szerv által záradékolt leltár szükséges, amely az örökös megnevezése mellett igazolja, hogy a leltárban felsorolt tárgyak az örökhagyó tulajdonát képezték.
Tv. 145. § (1) A vámigazgatási eljárásban - ideértve a vámmal kiszabásra kerülő statisztikai illetékkel és forgalmi adókkal kapcsolatos eljárást is - az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény rendelkezéseit az e törvényben foglalt eltérésekkel kell alkalmazni.
Tv. 147. § (1) A vámügyekben hozott határozatok ellen benyújtott jogorvoslatok elintézését a vámhatóság az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény rendelkezései szerint - az e törvényben meghatározott eltérésekkel - végzi.
(4) Az elsőfokú határozat azonnal - fellebbezésre tekintet nélkül - végrehajtható:
a) a vámfizetési kötelezettség megállapításánál;
b) az árunyilatkozat visszautasításánál;
c) a vámáru/áru közvetlen vámfelügyelet alá vételénél;
Vhr. 271. § A természetes személy által behozott vagy részére beérkezett és engedély hiányában vagy valamely korlátozás miatt nem vámkezelhető vámáru külföldre visszavihető vagy visszaküldhető.
1. számú melléklet az 1995. évi C. törvényhez
3. A nem kereskedelmi forgalomban behozott gépjárművet a kereskedelmi forgalomban érvényes vámteherrel kell vámkezelni. Az e jogcímen vámkezelt gépjármű ugyan nem tartozik az importengedélyezési kötelezettség hatálya alá, a vámkezelésnél azonban érvényesíteni kell a gépjárműimport engedélyezés feltételeinek meglétét is.

•	52/1996. (XII. 19.) IKIM rendelet az 1997. I. félévi fogyasztási cikk globálkvóta közzétételéről
1. számú melléklet az 52/1996. (XII. 19.) IKIM rendelethez
III.
3. a) A használt személygépkocsik és lakóautók behozatalánál fel kell tüntetni a gyártás évét.
b) Az engedélykérelmekben a piaci feltételeknek megfelelő árakat fel kell tüntetni.
c) A használt személygépkocsik és lakóautók közül az 1993., 1994., 1995. és 1996. gyártási évűek behozatalára nyújtható be engedélykérelem.
1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól
15. § (1) Az érdemi határozatot a kérelem előterjesztésétől, illetőleg az eljárás hivatalból történt megindításától számított harminc napon belül kell meghozni. Ennél rövidebb határidőt bármely jogszabály, hosszabbat pedig csak törvény, törvényerejű rendelet vagy kormányrendelet állapíthat meg.
(3) Az eljáró közigazgatási szerv vezetője a határidőt indokolt esetben egy ízben legfeljebb harminc nappal meghosszabbíthatja. Erről - kérelemre indult eljárás esetén - az ügyfelet értesíteni kell.
72. § (1) Az ügyfél, illetőleg a törvényes érdekeiben sérelmet szenvedett fél jogszabálysértésre hivatkozva - ha törvény ettől eltérően nem rendelkezik -, az államigazgatási ügy érdemében hozott határozat felülvizsgálatát a határozat közlésétől számított harminc napon belül keresettel kérheti a bíróságtól.
(2) Bírósági felülvizsgálatra csak akkor kerülhet sor, ha az államigazgatási eljárásban az ügyfél a fellebbezési jogát kimerítette vagy a fellebbezés kizárt.

Megállapított tényállás:
	A Vám- és Pénzügyőrség országos parancsnokától kapott tájékoztatás és a beszerzett iratok alapján a következőket állapítottam meg:
	 A panaszos nővére 1982-től házasságban élt T.J. osztrák állampolgárral, aki 1996-ban megkapta a magyar állampolgárságot és még ugyenebben az évben, október 16-án meghalt. Hagyatékához tartozott egy 1981-ben gyártott, a vámhatóság által 400 DM értékűre becsült, osztrák forgalmi rendszámú személygépkocsi. A gépkocsi mindkét rendszámtábláját ellopták 1996. szeptember 27-én. A gépkocsi ideiglenes (E) rendszámmal volt ellátva, amellyel csak belföldön közlekedhetett.
	Az özvegy betegsége miatt a panaszos intézte a gépkocsi vámkezelését a 7. sz. Vámhivatalnál. 1997. február 27-én a Vámhivatal VRN 2/11-1997. sz. határozatában a panaszos vámmentes vámkezelésre tett indítványt tartalmazó vámárunyilatkozatát visszautasította, a zálogjog biztosítása érdekében elrendelte a gépkocsi közvetlen felügyelet alá vételét és vámraktárban történő elhelyezését. Az elutasítás oka az volt, hogy a gépkocsi a jogszabály által előírt évjárati korlátozásnak nem felelt meg. 
	A panaszos a határozat ellen fellebbezett. Fellebbezését a Vám- és Pénzügyőrség Fővárosi Parancsnoksága 1997. június 6-án kelt határozatával elutasította. A határozat indoklásában részletesen tájékoztatták a panaszost az elutasítás okáról, valamint arról, hogy a határozat megváltoztatására méltányosságból sincs lehetőség. (Időközben az eredeti tulajdonos özvegye is meghalt és utána a panaszos felesége örökölte a gépkocsit.) 
	A panaszos 1997. augusztus 13-án jogi képviselője útján a Vám- és Pénzügyőrség országos parancsnoka felügyeleti intézkedését kérte. 1998. január 16-án a VPOP a felterjesztett iratokat visszaküldte a fővárosi parancsnokságnak, azzal, hogy felügyeleti intézkedést nem tartanak indokoltnak. Egyetértettek azzal a döntéssel, hogy a hatályos jogszabályok alapján hagyaték címén sem vámkezelhető 4 évnél régebben gyártott gépkocsi.
	A 7. sz. Vámhivatal 1998. február 4-én értesítette az ügyfelet és jogi képviselőjét a döntésről. Felhívta a figyelmüket arra, hogy rendezzék a vámárú vámjogi sorsát, ellenkező esetben a gépkocsit értékesítik. A Vámhivatal 1998. május 29-én kelt határozatával elrendelte a gépkocsi értékesítését, mert a raktározási határidő lejárt, a raktározási költségek a vámárú értékét felemésztették. 1998. június 2-án levélben tájékoztatták a panaszos jogi képviselőjét arról, hogy a raktárdíj 1.674.100 forint, továbbá részletesen ismertették az összeg kiszámításának módját és az erre vonatkozó jogszabályokat.
	Az értékesítést elrendelő határozat elleni fellebbezést a Fővárosi Parancsnokság elutasította. A panaszos keresetét a Fővárosi Bíróság elutasította, mert az Áe. 72. § (1) bekezdése alapján bírósági felülvizsgálatra csak érdemi határozat vonatkozásában van lehetőség és a végrehajtási eljárásban hozott határozat tárgya nem érdemi jellegű.

A vizsgálat megállapításai:
	A vámkezelés visszautasítása ügyében a vámhatóság a hatályos jogszabályok alapján járt el. A 7. sz. Vámhivatal VRN 2/11-1997. sz. határozatában tájékoztatta az örököst és meghatalmazottját arról, hogy a belföldi forgalom számára négy évesnél öregebb gépkocsik nem vámkezelhetők. A panaszos által vámkezeltetni kívánt gépkocsi ekkor 16 éves volt. A korlátozást az 1997. I. félévi fogyasztási cikk globálkvóta közzétételéről szóló 52/1996. (XII. 19.) IKIM rendelet tartalmazta. Hasonló szabályozás volt érvényben a korábbi években is, ezért a behozatali korlátozások széles körben ismertek voltak. A rendelet szövege csak a kereskedelmi forgalomban behozott árukról rendelkezett, de a vámjogról, a vámeljárásról, valamint a vámigazgatásról szóló 1995. évi C. törvény (Tv.) 1. számú melléklete szerint a nem kereskedelmi forgalomban behozott gépjármű - bár nem tartozik az importengedélyezési kötelezettség hatálya alá - vámkezelésnél is érvényesíteni kell a gépjárműimport engedélyezés feltételeinek meglétét.
	Az évjárati korlátozás betartását szolgálta a vámtörvény végrehajtásáról szóló 45/1996. (III. 25.) Korm. rendelet  83. § (2) bekezdése is. A jogszabály szerint a kért vámkezelés nem hajtható végre, ha ahhoz jogszabály behozatali engedély bemutatását rendeli el és azt nem nyújtják be.
	A határozatban tájékoztatták a panaszost a rendelkezésére álló választási lehetőségekről. A gépkocsit vámbiztosíték nyújtása mellett külföldre visszaszállíthatta, vagy ellenszolgáltatás nélkül felajánlhatta volna az állam részére. Az utóbbi lehetőség azonban a gépkocsira vonatkozó évjárati korlátozás miatt nyilvánvalóan alaptalan volt.
	A vámkezelés jogszerű visszautasítása mellett jogszabályt sértett a vámhatóság, amikor a törvényes zálogjog biztosítása érdekében elrendelte a gépkocsi közvetlen vámfelügyeletét és vámraktárban történő elhelyezését. A Tv. 11. § (1) bekezdése alapján a vámárut a vámteher erejéig - ideértve a vámtartozást is - törvényes zálogjog terheli. A 11. § (5) bekezdés szerint azonban a zálogjog a vámáru jóhiszemű megszerzőjével szemben nem érvényesíthető. A gépkocsit az örökösök jóhiszeműen szerezték meg, ezért velük szemben a közvetlen vámfelügyelet jogsértő volt és szükségtelenül korlátozta az Alkotmány 13. § (1) bekezdésében meghatározott tulajdonhoz való jogukat.
	A Tv. 55. § (7) bekezdésében foglalt rendelkezés előírja, hogy a visszautasított árunyilatkozat esetén a vámárut átmeneti megőrzés vagy vámfelügyelet alatt kell tartani, de a jogszabály a vámfelügyelet egyéb - közvetett - módjainak alkalmazását is lehetővé teszi. A visszaszállítás feltételeként a vámbiztosíték kikötése szintén jogsértő volt, mivel a vámkezelés elutasítása következtében a vámárút vámteher sem terhelte, így ezzel összefüggő - a vám függvényében kiszámítható - biztosítékot sem lehetett volna előírni.
	A panaszos az első fokú határozat alapján kérelemmel fordult a Vám- és Pénzügyőrség Fővárosi Parancsnokságához, amelyben méltányossági alapon ismételten kérte a gépkocsi vámmentes vámkezelését, továbbá a közvetlen vámfelügyelettel kapcsolatos raktározási költségek alóli mentesítését. A kérelmet az I. fokú vámhatóság fellebbezésként értékelte és felterjesztette a Fővárosi Parancsnoksághoz. A Fővárosi Parancsnokság 23.267/1997. sz. 1997. június 6-án kelt határozatában a fellebbezést elutasította. Az egy hónapos késedelem sértette az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény 15. § (1) bekezdését, amely szerint az érdemi határozatot a kérelem előterjesztésétől, illetőleg az eljárás hivatalból történt megindításától számított harminc napon belül kell meghozni. 
	Amint azt több ügyben már megállapítottam, az Alkotmánybíróság mindenkire kötelező értelmezése, illetve az országgyűlési biztosok töretlen gyakorlata szerint az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiság nélkülözhetetlen elemeként értelmezett jogbiztonság megköveteli, hogy meglegyen a tényleges lehetőség arra, hogy a jogalanyok magatartásukat a jog előírásához tudják igazítani (25/1992. AB határozat, Beszámoló az állampolgári jogok országgyűlési biztosának és általános helyettesének tevékenységéről, Magyar Közlöny 1997. 61/II.). Az államhatalom jogállami működése megköveteli azt, hogy az állam nevében eljáró személyek, így az állampolgárok ügyeiben vagy velük szemben eljáró hatóságok a jogszabályi előírásokat maradéktalanul betartsák. 
	A késedelmes határozat miatt a raktározási költségek indokolatlanul növekedtek. A panaszos a II. fokú határozat ellen nem élt keresettel, ezért az a kézbesítés napján jogerőre emelkedett. 
	A panaszos ügyvédje 1997. augusztus 13-án jogszabálysértésre hivatkozva a Vám- és Pénzügyőrség Országos Parancsnoksága felügyeleti intézkedését kezdeményezte. A felügyeleti intézkedés nem jogorvoslati eljárás, hanem a felettes közigazgatási szerv eszköze a tudomására jutott jogsértések orvoslására. 1998. január 16-án az Országos Parancsnokság arról tájékoztatta a panaszost, hogy az I. és II. fokú határozatok jogszerűek, ezért felügyeleti intézkedésre nem látnak okot. A válaszadás azért húzódott el, mert az adott időszakban számítani lehetett a behozatali korlátozások olyan módosítására, amelyek a panaszos számára kedvezőbb döntés meghozatalát lehetővé tették volna.
	A panaszos több felszólítást kapott a gépkocsi vámjogi helyzetének rendezésére, majd 1998. május 29-én kelt határozatával a Vámhivatal a gépkocsi értékesítéséről döntött. A határozat ellen benyújtott fellebbezést 1998. szeptember 18-án elutasították. A panaszos 1998. október 26-án - jogi képviselője útján - keresettel fordult a bírósághoz, amelyben a határozatok hatályon kívül helyezését kérte. A Fővárosi Bíróság 1999. május 3-án tájékoztatta az ügyfelet, hogy az 1997. június 6-án kelt érdemi határozattal szemben a rendelkezésre álló határidőben keresettel nem élt, az értékesítésről rendelkező határozat pedig nem minősül érdemi határozatnak, ezért a pert megszüntette.
	A panaszos sérelme az országgyűlési biztos eljárásában nem orvosolható.
 	A fentiek alapján megállapítottam, hogy a Vám- és Pénzügyőrség 7. sz. Vámhivatala - azzal, hogy a törvényes zálogjog biztosítása érdekében elrendelte a gépkocsi közvetlen vámfelügyeletét - megsértette a gépkocsi jóhiszemű megszerzőjének az Alkotmány 13. § (1) bekezdésében meghatározott tulajdonhoz való jogát és ezzel alkotmányos visszásságot okozott. 
	A Vám- és Pénzügyőrség Fővárosi Parancsnoksága a II. fokú határozat késedelmes meghozatalával sértette az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény rendelkezését, ezáltal az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamisággal és a jogbiztonsággal összefüggésben alkotmányos visszásságot okozott.
	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 20. § (1) bekezdése alapján ajánlom a Vám- és Pénzügyőrség országos parancsnokának, hogy az alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságok jövőbeni elkerülése érdekében tegye meg a hatáskörébe tartozó, szükséges intézkedéseket, különösen az ügyfelek tájékoztatásának, jogi útbaigazításának javítása és az eljárási szabályok betartása tekintetében.
	Intézkedéseiről, illetve ajánlásommal kapcsolatos állásfoglalásáról az ajánlás kézhezvételét követő harminc napon belül adjon tájékoztatást.

Budapest, 2001. április 17.

Gönczöl Katalin