OBH 2597/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: dr. Ágoston Zsuzsa

	A vizsgálat megindítása

	A  "Mai Nap" 1999. június 1 napi számában megjelent cikkből arról értesült az állampolgári jogok országgyűlési biztosa, hogy  Martfűn - a szomszédok bejelentése nyomán - a rendőrség szabadított ki két kisgyereket ( 4 és 2 éves), akiket szüleik 2 napja magukra hagytak, illetőleg bezárták őket. 
	A hivatalból indított vizsgálat célja annak kiderítése volt, hogy az  alapvető emberi jogokkal összefüggő alkotmányos visszásságra utaló körülmények között élő gyermekekről a gyermekvédelmi ellátás miként gondoskodott.

Az érintett alkotmányos jogok

 - legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog sérelme [Alkotmány 70/D.§ (1) ]
 - gyermekek megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéshez szükséges védelemhez    és 			gondoskodáshoz való jog sérelme [Alkotmány 67.§ (1)]
     -  ifjúság létbiztonsághoz, oktatáshoz, neveléshez való joga [Alkotmány 16.§]

Az alkalmazott jogszabályokat a jelentés melléklete tartalmazza.

A tényállás és a vizsgálat megállapításai

	Az ügyben először a helyi polgármesteri hivatal jegyzőjétől és a gyermekjóléti szolgálattól kértem tájékoztatást. Az általuk megküldött iratokból az alábbiak derültek ki:
	1999 május 23 - án a állampolgári bejelentés érkezett rendőrséghez, miszerint két gyereket szülei napokon át magukra hagytak bezárva. A gyermekek az ajtó rései keresztül az intézkedő rendőröknek elmondták hogy éhesek és sokszor hagyják őket magukra. Ezt követően a rendőrség gyermekeket a Gyivibe szállította.
	 A szomszédok elmondták, hogy a szülők  nappal általában elmentek és bezárták a két gyermeket, akiknek a sírását  gyakran hallották és  az ajtó résein keresztül próbáltak nekik élelmet adni.
	A településen (Martfű) működik gyermekjóléti szolgálat. A család önkényesen elfoglalt lakásban lakott és lakhatási problémáik megoldásához kért segítséget a harmadik gyermekét váró anya, így került 1999 április 14-én én a szolgálat családgondozójához. A családgondozó segített az albérletkeresésben és abban, hogy az anya élettársának munkát találjanak. 1999 május 12 - én történt megbeszélésen megegyeztek abban, hogy a Tiszaföldvárra költöznek ( ott találtak megfelelő albérletet) és az apa egy kft.-nél elkezdi a munkát. 
	Egy hét múlva kiderült, hogy a közösen talált megoldásokat a család nem fogadta el. A családgondozó ekkor  a védőnővel együtt környezettanulmányt készített. Azt tapasztalták, hogy rendkívül rossz körülmények között élnek a gyerekek, élelmezésük sem megfelelő, gyakran vannak magukra hagyva. A földön  egy állandóan működő villanyrezsó és egy burkolat nélküli rádió volt. A fűtést a rezsó biztosította, ezért gyakorlatilag életveszélyben élt a két gyermek. A tapasztaltakat a családgondozó azonnal - 1999 május 19-én  levélben -   jelezte a gyámhatósági feladatokat ellátó ügyintézőnek. A rendőrségi intézkedés 1999 május 23-án történt,  ekkor szállították a gyermekeket a Szolnok Megyei Gyermek és Ifjúságvédő Intézetbe.
	 Annak ellenére, hogy a gyermekjóléti szolgálat és  a jegyzői hatáskörbe tartozó feladatokat ellátó gyámügyi előadó ismerte a körülményeket, kétséges, hogy - ha a szomszédok nem hívják ki a rendőrséget - meddig kellett volna a két gyereknek súlyosan veszélyezetetettként élni ebben a környezetben. Ha a család elköltözött volna a másik településen lévő albérletbe, akkor felmerülhetett volna a veszélye annak, hogy egy "vándorló" család gyermekeit szem elől veszíti az ellátórendszer.
	A vizsgálat során telefonon is megkerestem Martfű Polgármesteri Hivatal Jegyzőjének hatáskörben eljáró gyámügyi ügyintézőt. Arra a kérdésre, hogy miért nem történt gyors és hatékony beavatkozás a gyermekek érdekében az alábbi válaszokat adta:
- a család csak rövid ideje (egy hónapja) élt a településen és a gyermekjóléti szolgálattól úgy tudták hogy rövidesen elköltöznek;
- nem lehetett a szülőkkel felvenni a kapcsolatot;
- anélkül, hogy a szülőket megismerték és velük beszéltek volna, nem intézkedhettek.
	A gyermekjóléti szolgálat családgondozójától megtudtam,  hogy Szolnokról érkezett a településre a család és állandó bejelentett lakhelyük is Szolnokon van. Megkerestem Szolnok Város Jegyzőjének hatáskörében eljáró gyámhatóságot, a gyámhivatalt, valamint a gyermekjóléti szolgálatot is, a gyermekek korábbi életkörülményeire vonatkozó tájékoztatást kérve. Ezek az intézmények gyermekek létezéséről csak intézetbe utalásukat követően szereztek tudomást, azóta csak annyit tudnak, hogy a családban megszületett a harmadik gyermek is, akit szintén átmeneti nevelésbe vették. A szülőkkel a gyermekek elhelyezési tárgyalásán találkoztak, azóta semmit nem tudnak róluk, valószínű nem Szolnokon élnek. Azt a  szolnoki védőnőt is megkerestem, aki a család állandó lakhelyének területi felelőse, elmondta, hogy a gyermekekről nem is hallott soha.
	A szolnoki polgármesteri hivatal segélyezéssel foglalkozó osztályától kapott tájékoztatás szerint  a két kiskorú részére rendszeres gyermekvédelmi támogatást folyósítottak. A támogatást év elején egy évre állapították meg, utalványban kiadták  egész évre.  Ennek a  visszavonására  csak akkor van lehetőség, ha azt a szülő leadja. E rendszer szerint a  szülők a rendszeres gyermekvédelmi támogatást igénybe vehetik, akár fél évvel a gyermekek intézetbe utalását követően is. Az ügyintéző elmondta, hogy július végén tudomást szereztek arról, hogy a kiskorúak nem a családban nevelkednek és  augusztus 31 -től "le is állították" a gyermekvédelmi támogatást. Ez a leállítás - figyelembe véve, hogy a támogatást megállapító határozat és az utalványok a szülő birtokában vannak - teljesen formális. A segélyezéssel foglalkozó ügyintéző elmondta, hogy ehhez hasonló eset nem szokott előfordulni: ha segélyezett gyermek kikerül a családból, akkor általában értesülnek róla és intézkednek. 
	Ennek az ügynek a vizsgálata  annak a megállapítását eredményezte, hogy a különböző területen működő - sőt néha egy településen belül is - gyermekvédelmi szervek együttműködése teljesen hiányzik. A jelzőrendszer - ha egyáltalán működik - nagy valószínűséggel csak azonos településen belül érvényesül. Az ügyben érintett gyermekek szüleiről nem lehet tudni, hogy korábban hol és hogyan éltek, az állandó bejelentett lakhelyükön működő gyermekvédelmi szervek nem ismerték a családot. 
	A tartózkodási helyen működő gyermekjóléti szolgálat véletlenül szerzett tudomást arról, hogy a  településen élnek és csak akkor tapasztalta meg életkörülményeiket amikor kudarcba fulladt annak elintézése, hogy onnan egy újabb településre költözzenek. A gyermekjóléti szolgálat jelzése alapján a gyámhatóság nem tartott szükségesnek azonnali intézkedést, - álláspontja szerint elsősorban azért, mert csak egy hónapja élt a család a településen
	Az esetből az derült ki, hogy teljesen követhetetlen az, hogy miként kerülhet be a gyermekvédelmi ellátórendszerbe, illetőleg miként kerülhet ki belőle  az a veszélyeztetett gyermek, akinek szülei gyakran változtatják tartózkodási helyüket. Esetleges - lényegében a gyermekvédelmi rendszer résztvevőinek lelkiismeretességén, véletleneken múlhat -  az, hogy az alapellátásra jogosult gyermek valóban részesül-e ebben. 
	Fentiek alapján megállapítottam, hogy a veszélyeztetett, valamint a védelembe vett gyermekek nyilvántartása elégtelen. Nincs olyan jogszabályi előírás melynek alapján a gyermekjóléti szolgálatnak vagy gyámhatóságnak lehetősége/kötelessége lenne az illetékességi területéről elköltözött, vagy odaérkezett gyermek elő-, utóéletével kapcsolatban tájékozódni, intézkedni. Előfordulhat, hogy a  lakhelyet változtató, nem állandó lakhelyén élő, tartózkodási helyét  be nem jegyeztető, rendezetlen körülmények között, vagy rendezetlen életvitelt élő szülők gyermekei teljesen kikerülnek a gyermekvédelmi ellátórendszerből, vagy oda be sem kerülnek.
	Abban az esetben ha a családjából kiemelt gyermek szülei nem állandó bejelentett lakhelyükön élnek, akkor a családjából kiemelt gyermek visszahelyezésének elősegítése érdekében eljárni illetékes gyermekjóléti szolgálat fel sem tudja venni a kapcsolatot a szülőkkel. A szülők tartózkodási helyén működő gyermekjóléti szolgálat pedig nem tud arról, hogy illetékességi területén ilyen helyzetben élő szülők élnek. Természetesen ezekben  az esetekben a szülők felelőssége is jelentős, de gyakran előfordul, hogy ők a gyermekjóléti szolgálatok létezéséről sem tudnak. Tekintettel arra, hogy az intézményhálózat a közelmúltban alakult ki és a társadalom perifériájára sodródott emberek nem mindig ismerik jogaikat, célszerű lenne annak biztosítása is, hogy ha  a gyermekvédelmi szakszolgálat megismeri a szülők tartózkodási helyét akkor jelezzen azon a településen működő gyermekjóléti szolgálatnak. Be  nem jelentett lakhelyváltozás esetén a gyermekvédelmi szakellátásból kikerült gyermekek utógondozása is megoldhatatlan. Előfordulhat hogy a gyermekek nevelésbevételét rokonok által történő befogadásra hivatkozva meg lehet szüntetni, a szülő ezt követően minden nehézség nélkül eltűnhet gyermekével együtt. Ha új lakhelyén "véletlenül" bekerül a gyermekvédelmi ellátásba, korábbi sorsukról semmit nem tudnak.
	Az általam megismert adatok szerint a gondozott gyermekek száma többszöröse a védelembe vett gyermekek létszámának. Több vizsgálatban megállapítottam, hogy a gyermekek védelembe vételét akkor sem rendelték el, amikor azok már életveszélyben éltek. Az is előfordult, hogy veszélyeztetettsége halálához vezetett.  A szülők lakhelyváltoztatása, főleg vándorlása során fennáll annak a veszélye, hogy új környezetbe kerülve nem csökken, ellenkezőleg, növekszik  a veszélyeztetettség mértéke. A gyermekjóléti szolgálatok látókörébe került, főleg már gondozott gyermekek sorsának nyomon követése ugyanannyira fontos mint a védelembe vetteké.
	Az 1997 évi XXXI. törvény a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról számos intézmény számára kötelezővé teszi az észlelő - jelző rendszer összehangolt működését, ugyanakkor  bizonytalanságot okoz azzal, hogy az adatok kezelésére és védelmére vonatkozóan a személyes adatok védelméről és a közérdekű adatok nyilvánosságáról szóló 1992. évi LXIII. törvény rendelkezései irányadóak. A gyermekvédelemben foglalkozó szakemberek dilemmája, hogy miként lehet mindkét jogszabálynak eleget tenni : pl. anyagi veszélyeztetettséget, szülők  italozó, gyermekeiket elhanyagoló magatartásának nyilvántartását, annak továbbítását  úgy megoldani, hogy az az adatvédelmi törvénnyel összhangban történjen.
	A vizsgálat megállapította, hogy a gyermekvédelmi rendszer működésének előbb részletezett esetei, zavarai a gyermekek legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jogának [Alkotmány 70/D.§ (1)], valamint a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéshez szükséges védelemhez  és gondoskodáshoz való jogának [Alkotmány 67.§ (1)] és az   ifjúság létbiztonsághoz, oktatáshoz, neveléshez való jogának [Alkotmány 16.§] sérelmét okozzák.
	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 25. § -ban foglaltak alapján - tekintettel arra, hogy az alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásság a jogi szabályozás hiányára vezethető vissza, javasolom a Szociális és Családügyi Miniszternek, hogy készítse elő a 149/1997. (IX. 10.) Korm. rendelet kiegészítését, valamint  a 15/1998. (IV. 30.) NM rendelet kiegészítését arra vonatkozóan, hogy teremtsék meg a gyámhatóságok, gyermekjóléti szolgálatok összehangolt nyilvántartási rendszerét annak érdekében, hogy azoknak a gyermekeknek a sorsa akik bárhol, bármikor gyermekvédelmi ellátásban részesültek követhető legyen. Ezért  országos adatbázis kidolgozását tartom szükségesnek és olyan dokumentumokat melyek a veszélyeztetett gyermeket "kísérik".

Budapest, 1999. október 27.

Gönczöl Katalin

Melléklet

Alkalmazott jogszabályok
1997. évi XXXI. törvény a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról
11. § (1) A gyermeki jogok védelme minden olyan természetes és jogi személy kötelessége, aki a gyermek nevelésével, oktatásával, ellátásával, ügyeinek intézésével foglalkozik.
14. § (1) A gyermekek védelme a gyermek családban történő nevelkedésének elősegítésére, veszélyeztetettségének megelőzésére és megszüntetésére, valamint a szülői vagy más hozzátartozói gondoskodásból kikerülő gyermek helyettesítő védelmének biztosítására irányuló tevékenység.
(2) A gyermekek védelmét pénzbeli, természetbeni és személyes gondoskodást nyújtó gyermekjóléti alapellátások, illetve gyermekvédelmi szakellátások, valamint e törvényben meghatározott hatósági intézkedések biztosítják.
(3) A gyermekvédelmi rendszer működtetése állami és önkormányzati feladat.
15. § (1) Pénzbeli ellátások:
a) a rendszeres gyermekvédelmi támogatás,
b) a rendkívüli gyermekvédelmi támogatás,
c) a gyermektartásdíj megelőlegezése,
d) az otthonteremtési támogatás.
(2) A személyes gondoskodás keretébe tartozó gyermekjóléti alapellátások:
a) a gyermekjóléti szolgáltatás,
b) a gyermekek napközbeni ellátása,
c) a gyermekek átmeneti gondozása.
(3) A személyes gondoskodás keretébe tartozó gyermekvédelmi szakellátások:
a) az otthont nyújtó ellátás,
b) a területi gyermekvédelmi szakszolgáltatás.
(4) A gyermekvédelmi gondoskodás keretébe tartozó hatósági intézkedések:
a) a védelembe vétel,
b) a családbafogadás,
c) az ideiglenes hatályú elhelyezés,
d) az átmeneti nevelésbe vétel,
e) a tartós nevelésbe vétel,
f) az utógondozás elrendelése,
g) az utógondozói ellátás elrendelése.
17. § (1) Az e törvényben szabályozott gyermekvédelmi rendszerhez kapcsolódó feladatot látnak el - a gyermek családban történő nevelkedésének elősegítése, a gyermek veszélyeztetettségének megelőzése és megszüntetése érdekében - a törvényben meghatározott alaptevékenység keretében
a) az egészségügyi szolgáltatást nyújtók, így különösen a védőnői szolgálat, a háziorvos, a házi gyermekorvos,
b) a személyes gondoskodást nyújtó szolgáltatók, így különösen a családsegítő szolgálat, a családsegítő központ,
c) a közoktatási intézmények, így különösen a nevelési-oktatási intézmény, a nevelési tanácsadó,
d) a rendőrség,
e) az ügyészség,
f) a bíróság,
g) a menekülteket befogadó állomás, a menekültek átmeneti szállása,
h) a társadalmi szervezetek, egyházak, alapítványok.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott intézmények és személyek kötelesek jelzéssel élni a gyermek veszélyeztetettsége esetén a 40. §-ban meghatározott gyermekjóléti szolgálatnál, illetve indokolt esetben kötelesek hatósági eljárást kezdeményezni. Ilyen jelzéssel és kezdeményezéssel bármely állampolgár és a gyermekek érdekeit képviselő társadalmi szervezet is élhet.
 (3) Az (1) és (2) bekezdésben meghatározott személyek, szolgáltatók, intézmények és hatóságok a gyermek családban történő nevelkedésének elősegítése, a veszélyeztetettség megelőzése és megszüntetése érdekében kötelesek egymással együttműködni.
39. § (2) A gyermekjóléti szolgáltatás feladata a gyermek veszélyeztetettségének megelőzése érdekében
a) a veszélyeztetettséget észlelő és jelző rendszer működtetése, a nem állami szervek, valamint magánszemélyek részvételének elősegítése a megelőző rendszerben,
b) a veszélyeztetettséget előidéző okok feltárása és ezek megoldására javaslat készítése,
c) az a) pontban, valamint a 17. § (1) bekezdésében meghatározott személyekkel és intézményekkel való együttműködés megszervezése, tevékenységük összehangolása.
68. § (1) Ha a szülő a gyermek veszélyeztetettségét az alapellátások önkéntes igénybevételével megszüntetni nem tudja vagy nem akarja, de alaposan feltételezhető, hogy segítséggel a gyermek fejlődése a családi környezetben mégis biztosítható, a települési önkormányzat jegyzője a gyermeket védelembe veszi.
94. § (1) A települési önkormányzat, fővárosban a fővárosi kerületi önkormányzat feladata a gyermekek védelme helyi ellátó rendszerének kiépítése és működtetése, a területén lakó gyermekek ellátásának megszervezése.
100. § (1) A gyermekvédelmi ellátó rendszer része minden olyan gyermekvédelmi szolgáltató, amely a szakmai szabályok alapján meghatározott szolgáltatások nyújtására működési engedéllyel rendelkezik.
118. § (3) A megyei gyámhivatal - az egészségügyi szakfelügyelet kivételével - az Országos Család- és Gyermekvédelmi Intézet vagy az általa kijelölt területi szakmai módszertani feladatokat ellátó intézmény bevonásával - külön jogszabályban meghatározottak szerint - ellenőrzi az állami és nem állami gyermekjóléti és gyermekvédelmi intézmények működését.
134. § (1) A gyermekek védelmét biztosító feladat- és hatáskört gyakorló állami és nem állami szerv (a továbbiakban: adatkezelő szerv) az e törvényben szabályozott feladatai ellátásához a 135-136. §-ban felsorolt adatkörben személyes adatokat kezelhet.
(2) Az adatkezelő szerv gondoskodik arról, hogy a személyes adatok védelmének biztosítása érdekében
a) az érintett - ha törvény kivételt nem tesz - az adataihoz hozzáférhessen, illetve gyakorolhassa a helyesbítéshez vagy a törléshez való jogát,
b) a tárolt adatokat töröljék, ha azok oka e törvény rendelkezése szerint megszűnt.
(3) Az adatkezelő szerv biztosítja az adatok védelmét a véletlen vagy szándékos megsemmisítéssel, megsemmisüléssel, megváltoztatással, nyilvánosságra kerüléssel szemben, és azt, hogy azokhoz arra jogosulatlan szerv vagy személy ne férjen hozzá.
(4) E törvény felhatalmazása alapján az adatkezelésre jogosult szerv a kezelt adatokat személyes azonosító adatok nélkül statisztikai célra felhasználhatja, azokból statisztikai célra adatot szolgáltathat.
(5) A gyermekvédelmi és gyámügyi igazgatási eljárás során a hatáskört gyakorló szerv a jogosultság megállapításához adatot kérhet a polgárok személyi adatait és lakcímét nyilvántartó szervtől.
(6) A személyes adatok felhasználására a népjóléti miniszter, a helyi önkormányzat, a gyermekvédelmi és gyámügyi igazgatási hatáskört, illetve szociális hatáskört gyakorló szerv, a személyes gondoskodást nyújtó személy és intézmény, közoktatási és felsőoktatási intézmény, igazságszolgáltatási és ingatlan-nyilvántartási szerv, valamint pénzintézet, külföldi hatóság és bíróság jogosult e törvényben meghatározott módon és mértékben.
(7) Az e törvény alapján elrendelt adatkezelésre és az adatok védelmére egyebekben a személyes adatok védelméről és a közérdekű adatok nyilvánosságáról szóló 1992. évi LXIII. törvény rendelkezései az irányadóak.
135. § (1) A gyermek, a szülő és más törvényes képviselő, a nevelőszülő, illetve a kapcsolattartásra jogosult közeli hozzátartozó (a továbbiakban együtt: érintett) személyazonosító adatainak a 15. § (1)-(4) bekezdéseiben meghatározott célból történő kezelésére az alábbi szervek jogosultak:
a) a helyi önkormányzat képviselő-testülete,
b) a települési önkormányzat jegyzője,
c) a fővárosi főjegyző,
d) a gyámhivatal,
e) a gyermekjóléti szolgálat vezetője,
f) a napközbeni ellátást nyújtó intézmény vezetője,
g) az átmeneti otthon vezetője,
h) a területi gyermekvédelmi szakszolgálat vezetője,
i) a gyermekotthon vezetője,
j) más bentlakásos intézmény vezetője,
k) a helyettes szülő,
l) a nevelőszülő.
(2) A gyermek, a szülő és más törvényes képviselő, a helyettes szülő és a nevelőszülő vagyoni helyzetére, egészségi állapotára és büntetlen előéletére vonatkozó, továbbá a gyermek tanulmányi eredményeivel, magatartásával és neveltségi állapotával kapcsolatos adatokat az (1) bekezdés a)-i) pontjai szerinti szervek kezelhetik a 15. § (1)-(4) bekezdései szerinti célból.
(4) Az (1) bekezdés a)-l) pontjában felsorolt szervek, illetve személyek az érintett személyazonosító adatait, valamint a gyermek (2) bekezdésben meghatározott adatait a 15. § (1)-(4) bekezdései szerinti célból egymásnak átadhatják.
15/1998. (IV. 30.) NM rendelet a személyes gondoskodást nyújtó gyermekjóléti, gyermekvédelmi intézmények, valamint személyek szakmai feladatairól és működésük feltételeiről
4. § (1) A megyei, fővárosi gyámhivatal (a továbbiakban: megyei gyámhivatal) által kijelölt módszertani és továbbképzési feladatokat ellátó intézmény
b) szervezi a gyermekjóléti, gyermekvédelmi területen dolgozók tapasztalatcseréjét és továbbképzését,
c) elemzi és értékeli a személyes gondoskodást nyújtó személyek, illetve intézmények működését, és javaslatot tesz a működés lehetőség szerinti javítására.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott intézmény a megyei gyámhivatal felkérésére részt vesz az ellátást nyújtó személy és intézmény ellenőrzésében.
6. § (1) A Gyvt. 39. §-a szerinti gyermekjóléti szolgáltatást úgy kell szervezni, hogy az - szükség esetén - kiterjedjen a településen vagy településrészen élő valamennyi gyermekre.
(2) A gyermekjóléti szolgáltatást ellátások teljesítésével (gondozással), ellátások közvetítésével (szolgáltatás) vagy szervező tevékenységgel (szervezés) kell biztosítani.
14. § (3) A gyermekjóléti szolgálat
a) kezdeményezi, szervezi és összehangolja a Gyvt. 17. §-ában meghatározott, valamint más érintett személyek és szervezetek részvételét az észlelő- és jelzőrendszerben,
b) felhívja a Gyvt. 17. §-ában meghatározott személyeket és szerveket jelzési kötelezettségük teljesítésére,
(4) A gyermekjóléti szolgálat az észlelő- és jelzőrendszer részét képező, a gyermekvédelmi rendszerhez kapcsolódó feladatot ellátó - így különösen a (3) bekezdés a) pontjában meghatározott - személyek és intézmények bármely gyermek veszélyeztetettségével kapcsolatos jelzését fogadja, és a probléma jellegéhez, a veszélyeztetettség mértékéhez, a család szükségleteihez igazodó intézkedést tesz a veszélyeztetettség kialakulásának megelőzése, illetve a veszélyeztetettség megszüntetése érdekében.
15. § (2) A 14. § (3) bekezdésének a) pontjában meghatározott személyekkel és intézményekkel való együttműködés, valamint tevékenységük összehangolása érdekében, a gyermekjóléti szolgálat szükség szerint, de legalább havi rendszerességgel esetmegbeszélést tart. Az esetmegbeszélés célja a szolgáltatásra rászoruló gyermeket és családot érintő információk cseréje, azok rögzítése, a feladatok meghatározása, illetve elosztása a részt vevő szakemberek és egyéb meghívottak között.