OBH 2461/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Varjú Gabriella

A vizsgálat megindítása
	A panasz benyújtásakor, 1999 májusában a panaszos és az öccse gyermekvédelmi gondoskodásban éltek a Budapest XI. ker. Menyecske u. 16. szám alatti Fővárosi Gyermekotthonban. A panaszos a beadványában a gyermekotthon nevelési módszereit és intézkedéseit kifogásolta. Az otthonban dolgozó gyermekfelügyelők - a panaszos tapasztalata és véleménye szerint - agresszíven és megalázóan bántak a gyerekekkel. Testileg, lelkileg fenyítették őket, nem volt ritka a bántalmazás sem. Sérelmezte továbbá, hogy a gyermekotthonban az egyéni szükségleteket, igényeket nem vették figyelembe. Akadályozták a vallásának, a lelkiismereti meggyőződésének gyakorlásában.
A panasz összefüggésbe hozható az Alkotmányban rögzített:
•	élethez és emberi méltósághoz fűződő joggal, 
•	a gyermekek testi, szellemi, erkölcsi fejlődéséhez való jogával, 
•	a gondolat, a lelkiismeret és a vallás szabadságához való joggal,
•	a szabadsághoz és személyi biztonsághoz való joggal
•	a legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való joggal,
•	a művelődéshez való joggal, valamint
•	a panasz és kérelem előterjesztéséhez való joggal.
	Az ügy kivizsgálására az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. tv. (a továbbiakban: Obtv.) 16. § (1) bekezdésében kapott felhatalmazás alapján vizsgálatot indítottam.
	1999 augusztusában helyszíni vizsgálat során tájékozódtam az ügyben. A feltárt körülmények alapján újabb információk beszerzése vált szükségessé. 2001 januárjában kiegészítő írásbeli véleményt kértem a gyermekotthon fenntartójától, a Fővárosi Önkormányzat Gyermek- és Ifjúságvédelmi Ügyosztályától (a továbbiakban: Ügyosztály) a Menyecske utcai gyermekotthon általános szakmai tevékenységéről. Különösen a gyermekotthon nevelési módszereiről, fegyelmezési eszközeiről és a gyermekek egyéni szükségleteit, igényeit, közöttük a vallásuk, a lelkiismereti meggyőződésük gyakorlását érintő intézkedéseiről.
	Tájékoztatást kértem a területi gyermekvédelmi szakszolgálattól arról, hogy a szakszolgálat hogyan tartotta a kapcsolatot a Menyecske utcai gyermekotthon gyámjával. Milyen volt a kapcsolat a gyám és az érintett gondozottak között, továbbá a találkozások tapasztalatai alapján a szakszolgálat milyen intézkedéseket kezdeményezett a gyámhivatalnál.

A megállapított tényállás
	A panaszos és az öccse 1992-ben került a Menyecske utcai gyermekotthonba. 1992-től 1999-ig állami neveltek voltak, az ezt követő felülvizsgálat után átmeneti neveltek lettek. Az átmeneti nevelésbe vételi határozatban a gyermekek gyámjául a gyermekotthon igazgatóját nevezték ki. A kiskorúak azért kerültek állami gondoskodásba, mert a cselekvőképességet korlátozó gondnokság alatt álló édesanyjuk nem tudott gondoskodni a gyermekeiről.
	A panaszos 1999 májusában tért át az iszlám hitre. Az ebből adódó életforma változás nehezen volt összeegyeztethető a gyermekotthon házirendjével, a panaszos elmondása szerint súlyos konfliktusai voltak a nevelőtanárával és az igazgatónővel. Az Ügyosztály által megküldött, 1999. augusztus 31-én kelt emlékeztetőben rögzítettek szerint az igazgató és a gyermekotthon családgondozója olyan megjegyzéseket tett, amelyekben felelősségre vonták a kiskorút, amiért panasszal élt külső szervezeteknél, fórumoknál. Idézet az emlékeztetőből: "Sz.: Belegázolhatsz felnőtt emberek életébe. Alkalmazkodtunk hozzád és te így hálálod meg. K.: Kihez írtál, kihez mentél ? .....Sz.: Egyedül voltál ? .... Sz.: Kijátszottad a felnőtteket egymás ellen. A kenyeret neked nem az isten adja, hanem a magyar állam, a gyermekotthon....K.: Mit jelentettél az ombudsmani irodában?"
	Az intézmény vezetője 2000 januárjában a Területi Gyermekvédelmi Szakszolgálattól az éves felülvizsgálat előrehozását kérte, mivel megítélése szerint az iszlám hitre áttért kiskorú nem tartja be a házirend egyetlen szabályát sem, öntörvényűen és elkülönülten él az otthonban. Az igazgatónő, mint a fiatalkorú gyámja a csoportnevelővel együtt semmi ésszerű megoldást nem látott a probléma kezelésére.
A gyámhivatal éves felülvizsgálatát követően a gyám a szabad vallásgyakorlást úgy biztosította, hogy a panaszost külön szobában helyezte el. A heti étkeztetésekre fordítható összegeket kézhez kapta, így vallásának megfelelő étkezése megoldhatóvá vált. Ettől kezdve az iszlám közösséggel való kapcsolatát sem akadályozták.
	A gyámi tanácsadó közvetítésére volt szükség 2000 februárjában, amikor a panaszost nevelőtanára nem engedte el  a korábbi pszichológusához. Ezt követően a gyám biztosította a kiskorú és a pszichológus kapcsolatát a nevelési tanácsadóban. A megküldött tájékoztatás szerint a panaszos személyiségfejlődése nem harmonikus, a pszichológus véleménye szerint fontos lenne számára a megkezdett pszichoterápia folytatása. A panaszos 2001-ben lett nagykorú. Utógondozói ellátását nem igényelte. Az otthonból kiköltözött.
	A panaszos öccse még kiskorú, a Menyecske utcai gyermekotthonban él. Jelenlegi csoportjában jól érzi magát, de szívesen kerülne nevelőszülőkhöz. Az Ügyosztály a gyermekotthonban folytatott vizsgálat alapján a gyermek mielőbbi kerületi ideggondozóban történő rendszeres pszichológiai gondozásának megkezdését javasolta.
	A gyermekotthonban alkalmazott testi fenyítésekkel kapcsolatban az Ügyosztály által 2001 februárjában folytatott meghallgatások során egyedül a panaszos öccse mondta ki egyértelműen, hogy bántalmazták.
	A területi gyermekvédelmi szakszolgálat 2001. évi tájékoztatása szerint csak a közelmúltban jutott tudomásukra, hogy hozzávetőleg három évvel ezelőtt a panaszos öccsét körömrágása miatt nevelői "két alkalommal is úgy próbálták leszoktatni "káros" szokásáról, hogy kezét lefogták és egy öngyújtó lángja fölé tartották". A kiskorú szerint az utóbbi időben a gyermekotthonban sokat javult a légkör. "Régebben előfordult, hogy egy-egy gyermeket megpofoztak", mostanában ilyet már nem tapasztalt.
Az Ügyosztály véleménye szerint a többi meghallgatott gyermek nem fogalmazott meg konkrét tényeket, csak az általuk használt szófordulatokból, reakciókból jutottak arra a következtetésre, hogy valószínűsíthető a többszöri testi fenyítés előfordulása.
A helyszíni vizsgálat során 1999-ben a munkatársaim is hasonló következtetésre jutottak. Az egyik gyermekfelügyelő elismerte, hogy mint minden családban, itt is elcsattant egy-egy pofon. 
Az igazgatónő 1998-ban két gyermekfelügyelőt szóbeli és írásbeli figyelmeztetésben részesített. A fegyelmi határozat rövid indoklása szerint a gyermekfelügyelők a csoportjukban élő gyermekek körében meg nem engedhető pedagógiai módszert alkalmazva akartak eredményt elérni.
Az Ügyosztály az akkori felelősségre vonás mértékével nem értett egyet, sokkal határozottabb intézkedést tartott volna szükségesnek. 
	Az Ügyosztály szerint az otthonban alkalmazott fegyelmezési módszerek közül a meggyőzés, a szóbeli ráhatás a jellemző.  "Sajnálatos azonban, hogy a nevelők egy része "fegyelmezési eszköznek" használja az edzésekről való átmeneti eltiltást". Találkoztak további elfogadhatatlan fegyelmezési eszközökkel is: "a kicsiknél egyértelmű fegyelmezési eszköz, ha nem adhat puszit a nevelőnek, továbbá, ha a gyermek átmenetileg nem tegezheti és nem szólíthatja keresztnevén a nevelőjét." A gyermekotthon házirendje többek között a következő fegyelmezési eszközöket rögzíti: kártérítésre kötelezés; kedvezményekből kizárás, emelt zsebpénz csökkentése, külföldi vagy belföldi utazásból kizárás, külső szakkör látogatásának korlátozása vagy tilalma; hétközi kimenő, illetve rövid vagy hosszú hétvégi eltávozás megvonása.
	Az Ügyosztály azt állapította meg, "hogy az intézmény egészére a gyermekekkel szembeni nem megfelelő pedagógiai módszerek alkalmazása, testi, lelki bántalmazása nem jellemző. Valószínűsíthető, hogy a két nevelő esetében előfordult a testi fenyítés alkalmazása".
	Az Ügyosztály a vizsgálat alapján - a felmerült problémák megszüntetése és ismételt előfordulásuk megelőzése érdekében - több intézkedést is kezdeményezett.
A gyermekotthonnak rendszeres pszichológiai kezelést kellett volna biztosítania a panaszos és öccse számára. Ezért az intézmény vezetőjét írásban szólították fel, hogy biztosítsa a kiskorú kerületi ideggondozóban történő pszichológiai gondozását. 
Az intézmény vezetőjét írásban utasították, hogy a jövőben a testi fenyítés alkalmazásának legkisebb gyanúja esetén is sokkal szigorúbban járjon el a gyermekotthon dolgozóival szemben.
A gyermekvédelmi gondoskodás rendszerében élő gyermekek érdekeinek védelmében felülvizsgálják a gyámi tanácsadók tevékenységét és munkájuk hatékonyságát. Tervezik a gyámi tanácsadók esetszámainak meghatározását és a gyámi tanácsadók létszámának emelését.

Az ügy jogszabályi háttere 
•	A Magyar Köztársaság Alkotmánya
54. § (1) A Magyar Köztársaságban minden embernek veleszületett joga van az élethez és az emberi méltósághoz, amelyektől senkit nem lehet önkényesen megfosztani.
(2) Senkit nem lehet kínzásnak, kegyetlen, embertelen, megalázó elbánásnak vagy büntetésnek alávetni, és különösen tilos emberen a hozzájárulása nélkül orvosi vagy tudományos kísérletet végezni.
55. § (1) A Magyar Köztársaságban mindenkinek joga van a szabadságra és a személyi biztonságra, senkit sem lehet szabadságától másként, mint a törvényben meghatározott okokból és a törvényben meghatározott eljárás alapján megfosztani.
60. § (1) A Magyar Köztársaságban mindenkinek joga van a gondolat, a lelkiismeret és a vallás szabadságára.
(2) Ez a jog magában foglalja a vallás vagy más lelkiismereti meggyőződés szabad megválasztását vagy elfogadását, és azt a szabadságot, hogy vallását és meggyőződését mindenki vallásos cselekmények, szertartások végzése útján vagy egyéb módon akár egyénileg, akár másokkal együttesen nyilvánosan vagy magánkörben kinyilváníthassa vagy kinyilvánítását mellőzze, gyakorolhassa vagy taníthassa.
64. § A Magyar Köztársaságban mindenkinek joga van arra, hogy egyedül vagy másokkal együttesen írásban kérelmet vagy panaszt terjesszen az illetékes állami szerv elé.
67. § (1) A Magyar Köztársaságban minden gyermeknek joga van a családja, az állam és a társadalom részéről arra a védelemre és gondoskodásra, amely a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges.
70/D. § (1) A Magyar Köztársaság területén élőknek joguk van a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez.
70/F. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja az állampolgárok számára a művelődéshez való jogot.
•	1997. évi XXXI. törvény a gyermekek védelméről és gyámügyi igazgatásról
1. § (1) E törvény célja, hogy megállapítsa azokat az alapvető szabályokat, amelyek szerint az állam, a helyi önkormányzatok és a gyermekek védelmét ellátó természetes és jogi személyek, továbbá jogi személyiséggel nem rendelkező más szervezetek meghatározott ellátásokkal és intézkedésekkel segítséget nyújtsanak a gyermekek törvényben foglalt jogainak és érdekeinek érvényesítéséhez, a szülői kötelességek teljesítéséhez, illetve gondoskodjanak a gyermekek veszélyeztetettségének megelőzéséről és megszüntetéséről, a hiányzó szülői gondoskodás pótlásáról, valamint a gyermekvédelmi gondoskodásból kikerült fiatal felnőttek társadalmi beilleszkedéséről.
2. § (1) A gyermekek védelmét ellátó helyi önkormányzatok, gyámhivatalok, bíróságok, rendőrség, ügyészség, más szervezetek és személyek e törvény alkalmazása során a gyermek mindenekfelett álló érdekét figyelembe véve, törvényben elismert jogaikat biztosítva járnak el.
(4) A családjából bármely okból kikerült gyermek biztonságát, korához és szükségleteihez igazodó gondozását, nevelését, egészséges személyiségfejlődését biztosítani kell.
(2) A gyermekek védelme során - nemhez, nemzethez, nemzetiséghez, etnikai csoporthoz való tartozás, lelkiismereti, vallási vagy politikai meggyőződés, származás, vagyoni helyzet, cselekvőképesség hiánya vagy korlátozottsága miatt, valamint a gyermekvédelmi gondoskodásba kerülés alapján - tilos bármilyen hátrányos megkülönböztetés.
6. § (5) A gyermeknek joga van emberi méltósága tiszteletben tartásához, a bántalmazással - fizikai, szexuális vagy lelki erőszakkal -, az elhanyagolással és az információs ártalommal szembeni védelemhez.
8. § (1) A gyermeknek joga van a szabad véleménynyilvánításhoz, és ahhoz, hogy tájékoztatást kapjon jogairól, jogai érvényesítésének lehetőségeiről, továbbá ahhoz, hogy a személyét és vagyonát érintő minden kérdésben közvetlenül vagy más módon meghallgassák, és véleményét korára, egészségi állapotára és fejlettségi szintjére tekintettel figyelembe vegyék.
(2) A gyermeknek joga van ahhoz, hogy az őt érintő ügyekben az e törvényben meghatározott fórumoknál panasszal éljen.
(3) A gyermeknek joga van ahhoz, hogy alapvető jogai megsértése esetén bíróságnál és törvényben meghatározott más szerveknél eljárást kezdeményezzen.
9. § (1) Az átmeneti vagy tartós nevelésbe vett gyermek joga különösen, hogy életkorához, egészségi állapotához, fejlettségéhez, valamint egyéb szükségleteihez igazodóan a) állandóságot, érzelmi biztonságot nyújtó teljes körű ellátásban, gondozásban, - nemzetiségi, etnikai és vallási hovatartozását figyelembe vevő - megfelelő nevelésben, oktatásban részesüljön,..c) felzárkóztató, tehetségfejlesztő programokon és érdeklődésének megfelelő szabadidős foglalkozásokon vegyen részt,..d) vallási vagy lelkiismereti meggyőződését szabadon megválassza, kinyilvánítsa és gyakorolja, valamint hit- és vallásoktatásban vegyen részt,...e) véleményt nyilvánítson a részére biztosított nevelésről, oktatásról, ellátásról, a személyét érintő kérdésekben meghallgassák, tájékoztassák,...i) személyes kapcsolatait ápolhassa.
(2) A gyermekek védelmét ellátó szervezetek (a továbbiakban: intézmény) házirendje - e törvényben meghatározott keretek között - a gyermek életkorához, egészségi állapotához, fejlettségi szintjéhez igazodva állapítja meg a gyermekek jogai gyakorlásának és kötelességei teljesítésének szabályait.
11. § (1) A gyermeki jogok védelme minden olyan természetes és jogi személy kötelessége, aki a gyermek nevelésével, oktatásával, ellátásával, ügyeinek intézésével foglalkozik.
(2) A gyermek alkotmányos jogainak védelmét az állampolgári jogok országgyűlési biztosa (a továbbiakban: biztos) a maga sajátos eszközeivel segíti, és ennek során a) a biztos feladata, hogy a gyermek alkotmányos jogait érintő - tudomására jutott - visszaéléseket kivizsgálja, és orvoslásuk érdekében általános vagy egyedi intézkedéseket kezdeményezzen.
53. § (1) Otthont nyújtó ellátás keretében biztosítani kell az ideiglenes hatállyal elhelyezett, az átmeneti és a tartós nevelésbe vett gyermek számára a) a 45. § (1) bekezdése szerinti teljes körű ellátást,
(2) Az otthont nyújtó ellátás során a fogyatékos, beilleszkedési, magatartási vagy tanulási zavarokkal küzdő, valamint a kora miatt sajátos szükséglettel bíró gyermek számára speciális ellátást kell biztosítani.
57. § (1) A gyermekotthon otthont nyújtó ellátást biztosít az ideiglenes hatállyal elhelyezett, az átmeneti és a tartós nevelésbe vett gyermek számára.
(4) A gyermekotthon az (1)-(3) bekezdésben foglaltak érdekében d) biztosítja az általa elkészített egyéni gondozási-nevelési terv szerint az otthont nyújtó ellátást, továbbá - a gyámhivatal kirendelése alapján - a gyámi feladatok ellátását és az ellátás rendszeres felülvizsgálatának előkészítését, és ennek megfelelően
(6) A gyermekotthon a területi szükségletekhez, valamint a külön jogszabályban meghatározott szakmai szabályokhoz igazodóan alakítja ki szervezetét, nevelési, gondozási rendszerét. Az intézmény gondozási, nevelési alapdokumentuma a nevelés célját, alapelveit és módszereit tartalmazó szakmai program.
63. § A gyermekvédelmi szakszolgáltatás - a gyermekotthon e törvényben meghatározott feladatára tekintettel - az átmeneti és a tartós nevelésbe vett gyermek gyámja (hivatásos gyámja), gondozója egyéni program szerinti gondozási, nevelési tevékenységének segítése és szakmai ellenőrzése érdekében a) elkészíti a gyermek egyéni gondozási-nevelési tervét,
84. § (1) A gyámhivatal a gyermek részére gyámot rendel, ha ..b) átmeneti vagy tartós nevelésbe vette a gyermeket.
(2) Gyámul rendelhető a gyámi feladatok ellátására alkalmas ..b) gyermekotthon vezetője,
ahol a gyermeket a gyámhivatal elhelyezte.
85. § (1) Ha a gyámságot a 84. § (2) bekezdésében meghatározott gyám látja el, a gyámra az e törvényben meghatározott kivételekkel a Csjt. gyámságra vonatkozó rendelkezései az irányadóak.
(4) A gyám tevékenységét a gyámhivatal irányítja és felügyeli, feladatainak ellátásához a területi gyermekvédelmi szakszolgálat segítséget nyújt.
(5) A gyám működéséről, a gyámsága alatt álló gyermek ügyeiről félévente írásban köteles tájékoztatást adni a gyámhivatalnak. E tájékoztatási kötelezettség nem érinti a törvény szerinti számadási kötelezettséget.
86. § (1) A gyám elősegíti a gyermek testi, értelmi, érzelmi és erkölcsi fejlődését, nevelését, és gondoskodik a gyermek teljes körű ellátásáról.
95. § (1) A megyei és a fővárosi önkormányzat az e törvényben foglaltak szerint biztosítja a személyes gondoskodást nyújtó szakellátás keretében az otthont nyújtó ellátást, a területi gyermekvédelmi szakszolgáltatást.
(2) A megyei és a fővárosi önkormányzat által fenntartott intézmények ellátási területe a megyére, a fővárosra kiterjed.
104. § (1) A gyermekek védelmét ellátó intézmény fenntartója a) dönt az intézmény alapító okiratáról, gazdálkodási köréről, átszervezéséről, megszüntetéséről, tevékenységi körének módosításáról, nevének megállapításáról,..e) értékeli a szakmai munka eredményességét,..f) gondoskodik a szakemberek továbbképzéséről.
(2) A fenntartó a szervezeti és működési szabályzat jóváhagyását akkor tagadhatja meg, ha az jogszabályt sért. A szakmai program jóváhagyását akkor tagadhatja meg, ha az nem felel meg az e törvényben, valamint a szakmai jogszabályokban előírt követelményeknek.
(3) A fenntartó a törvényesség biztosítása érdekében ellenőrzi a házirend, valamint más belső szabályzatok jogszerűségét.
(4) A (3) bekezdésben meghatározott ellenőrzés eredményeképpen a fenntartó felhívja az intézmény vezetőjét a jogszabálysértés orvoslására, illetve annak eredménytelensége esetén a jogsértő házirendet vagy szabályzatot megsemmisíti.
•	15/1998. (IV. 30.) NM rendelet a személyes gondoskodást nyújtó gyermekjóléti, gyermekvédelmi intézmények, valamint személyek szakmai feladatairól és működésük feltételeiről
111. § A gyermekotthon nevelési alapdokumentuma a pedagógus munkakörben foglalkoztatott, továbbá a nevelő-gondozó munkát közvetlenül segítő felsőfokú végzettségű munkatársak (a továbbiakban együtt: nevelőtestület) által elfogadott, az intézményben folyó nevelés célját, alapelveit, módszereit tartalmazó szakmai program.
112. § (1) A gyermekotthon belső életének rendjét, a gyermek, fiatal felnőtt jogai gyakorlásának és kötelességei teljesítésének szabályait a házirend tartalmazza. A házirendben kell megállapítani különösen a) a napirendből adódó feladatokra, b) a gyermek, fiatal felnőtt viselkedésére, továbbá a gyermekeknek, fiatal felnőtteknek egymással, valamint a gyermekotthon dolgozóival szemben tanúsítandó magatartására, c) a gyermeknek, fiatal felnőttnek a hozzátartozókkal, illetve más személyekkel történő kapcsolattartására, a látogatás rendjére, az intézetből történő eltávozás és visszatérés rendjére, d) a panaszjog érvényesítésének módjára [Gyvt. 36. § (1) bek.], e) az érdek-képviseleti fórum véleményezési és egyetértési jogának gyakorlására
vonatkozó előírásokat.
(2) A házirendet az igazgató a nevelőtestület, valamint a gyermekönkormányzat véleményének figyelembevételével és az intézményben működő érdek-képviseleti fórum egyetértésével hagyja jóvá.
(3) A házirend egy példányát a gyermekotthonban jól látható helyen ki kell függeszteni.
150. § (1) A szakszolgálat szakmailag folyamatosan segíti és ellenőrzi a gondozott gyermek gyámjának, gondozójának gondozói, nevelői, illetve gyámi tevékenységét, az egyéni gondozási-nevelési tervben foglaltak végrehajtását, az egyéni elhelyezési terv megvalósulását.
(2) Az (1) bekezdésben foglaltak megvalósítása érdekében a szakszolgálat munkatársa szükség szerinti gyakorisággal, de legalább havonta egyszer köteles felkeresni a gondozóhelyet és találkozni a gondozott gyermekkel, a gondozóval, a gyámmal. A látogatás során tapasztaltakra vonatkozó megállapításait folyamatosan, írásban dokumentálnia kell.
(3) A szakszolgálat a gyámhivatal megkeresésére, ennek hiányában félévente írásban tájékoztatja a gyámhivatalt a gondozással, neveléssel kapcsolatos feladatok ellátásáról, és javaslatot tehet a gondozott gyermek gondozási helyének megváltoztatására.
•	149/1997. (IX.10.) Korm. rendelet a gyámhatóságról, valamint a gyermekvédelmi és gyámügyi eljárásról
109. § (1) A gyámhivatal az átmeneti nevelésbe vétel éves felülvizsgálata során tájékoztatást kér a gyámtól, a gyermekvédelmi szakszolgálattól, a gyermekotthontól, illetve a gyermekjóléti szolgálattól a) a szülő-gyermek kapcsolat alakulásáról, b) a szülőnek a nevelőszülővel, illetve a gyermekotthonnal való együttműködéséről, c) a szülő életkörülményeinek alakulásáról, d) a gyermeknek a kijelölt gondozási helyre történő beilleszkedéséről, e) a gyám tevékenységéről.
(2) A gyámhivatal a felülvizsgálat során indokolt esetben tárgyalást tart, amelyre meghívhatja a szülőt és a gyermeket, valamint a gyermekotthon, a területi gyermekvédelmi szakszolgálat és a gyermekjóléti szolgálat képviselőjét.
•	1977. évi I. törvény a közérdekű bejelentésekről, javaslatokról és panaszokról
4. § (1) A közérdekű bejelentés olyan körülményre, hibára vagy hiányosságra hívja fel a figyelmet, amelynek orvoslása, illetőleg megszüntetése a közösség vagy az egész társadalom érdekét szolgálja.
•	1978. évi IV. törvény a Büntető Törvénykönyvről
Közérdekű bejelentő üldözése 257. § Aki közérdekű bejelentés miatt a bejelentővel szemben hátrányos intézkedést tesz, vétséget követ el és egy évig terjedő szabadságvesztéssel, közérdekű munkával vagy pénzbüntetéssel büntetendő.

A vizsgálat megállapításai
A helyszíni vizsgálat alapján és a rendelkezésemre álló iratokat áttekintve a következőket állapítottam meg:
	Az átmeneti nevelésbe vett panaszos és öccse részére a Budapest Főváros Önkormányzatának Menyecske utcai Gyermekotthona biztosított otthont nyújtó ellátást. Ennek keretében a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról szóló 1997. évi XXXI. törvény (a továbbiakban: Gyvt.) 54. §-a szerint a gyermekeket teljes körű ellátás, a családi kapcsolataik ápolását segítő családgondozás, ha ez nem lehetséges, az örökbefogadásuk elősegítése, valamint utógondozás illeti meg. A személyes gondoskodást nyújtó gyermekjóléti, gyermekvédelmi intézmények, valamint személyek szakmai feladatairól és működésük feltételeiről szóló 15/1998.(IV. 30.) NM rendelet 75. § (2) bekezdése alapján a teljes körű ellátás keretében a gondozott gyermek számára a lakhatási lehetőség és meghatározott ellátások mellett testi, értelmi, érzelmi, erkölcsi fejlődését elősegítő, életkorának, egészségi állapotának és egyéb szükségleteinek megfelelő nevelést és gondozást kell nyújtani. A gondozás, nevelés célja, hogy a gyermek korának és képességének megfelelően fejlődjön, személyisége kibontakozzon.
	Megállapítottam, hogy a panaszos által kifogásolt gyermekotthoni nevelési módszerek és fegyelmezési eszközök több Alkotmányos jogot is sértettek. 
	A gondolat, a lelkiismeret és a vallás szabadságához való joga sérült a gyermeknek, amikor az iszlám hitre történő áttérését követően az intézmény vezetője és a gyermek nevelője nem segítette elő a vallásának megfelelő étkezés biztosítását és a vallási közösségével való kapcsolattartás lehetőségét. Az intézmény vezetője a Területi Gyermekvédelmi Szakszolgálathoz megküldött levelében  le is írta, hogy semmilyen ésszerű megoldást nem lát a probléma kezelésére, amiért elsődlegesen az "öntörvényű" gyermeket tartotta felelősnek. Az igazgatónő ezzel a hozzáállásával az identitáskereső, problémákkal küszködő fiatalkorú személyiségének fejlődését megfelelő módon nem segítette elő. 
A gyermek szabad vallásgyakorlásával kapcsolatos problémák - a gyámi tanácsadó közvetítésével - az átmeneti nevelésbe vétel éves gyámhivatali felülvizsgálatát követően oldódtak meg.
	A testi, lelki fenyítés, a fegyelmezés, büntetés önkényesen alkalmazott eszközei sértik a gyermekek megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez, az emberi méltósághoz, a szabadsághoz és a személyi biztonsághoz való Alkotmányos jogokat. Veszélyeztetik továbbá a legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez, valamint a művelődéshez való Alkotmányos jogok érvényesülését is.
Az Ügyosztály tájékoztatást kérő levelemet követően 2001 februárjában alaposan, a panasz súlyának megfelelően vizsgálta meg az ügyet. A rendelkezésre álló dokumentumok alapján megállapítottam, hogy a Menyecske utcai gyermekotthonban sajnálatos módon testi és lelki fenyítés alkalmazására feltehetőleg több alkalommal is sor került. A panaszos öccse meghallgatása során erre konkrétan utalt is.
	Elfogadhatatlan fegyelmezési eszköz a testi bántalmazás bármilyen formája, de legalább ilyen súlyú problémát jelentenek azok a büntetések, amelyekre az Ügyosztály utalt tájékoztató levelében. A gyermek személyiségfejlődését veszélyeztető, az emberi méltóságot sértő fegyelmezési eszközök, amikor például a kisebb gyermekek nem adhatnak puszit a nevelőiknek, illetve átmenetileg nem tegezhetik és nem szólíthatják őket a keresztnevükön. Az igazgatónő 1998-ban két gyermekfelügyelőt a csoportjukban élő gyermekek körében meg nem engedhető pedagógiai módszerek alkalmazása miatt szóbeli és írásbeli figyelmeztetésben részesített. Egyetértek az Ügyosztály azon megállapításával is, hogy az akkori felelősségre vonás nem volt megfelelő mértékű, az igazgatónőnek a gyermekek érdekében sokkal határozottabban kellett volna intézkednie.
	A Menyecskei utcai gyermekotthon fegyelmezési eszközeinek értékelésekor utalni kell az OBH 550/1998. számú jelentésére, melyet átfogó vizsgálatként az országgyűlési biztos általános helyettese hivatalból indított az otthont nyújtó gyermekintézményben élő gondozottak alkotmányos jogai érvényesülésének feltárására. A jelentés szerint "a vizsgálat több alkalommal észlelte, hogy alapvető emberi jogot sértő büntetéseket alkalmaztak, mint például a zsebpénz elvonását, a kimenő megvonását, az étkezésektől való eltiltást, sőt még szakkör, szabadidős foglalkozástól való eltiltást is". 
A Menyecske utcai Gyermekotthon 1999. október 19-én kelt házirendjében - mely a gyermekotthon belső életének rendjét, a gyermek, fiatal felnőtt jogai gyakorlásának és kötelességei teljesítésének szabályait tartalmazza - az 1998-as jelentésben már kifogásolt büntetési formák találhatók. Például a hétközi kimenő, illetve rövid vagy hosszú hétvégi eltávozás megvonása; külső szakkör látogatásának korlátozása vagy tilalma; kártérítésre kötelezés, anélkül, hogy ezt a szándékos károkozással összefüggésbe hoznák. 
Az OBH 550/1998. számú jelentése ajánlásában felkérte a szociális és családügyi minisztert, hogy az Országos Család- és Gyermekvédelmi Intézet útján módszertani levélben tegye közzé az otthont nyújtó gyermekvédelmi intézmények működése részletes szabályait és követelményeit. A módszertani levél elkészült (Domszky András: A gyermekotthonok működésének szabályairól és követelményeiről című módszertani levél). Annak 2.4.6. pontja a jutalmazás és büntetés kérdéskörével foglalkozik részletesen. Eszerint: " A büntetés nem lehet öncélú, kollektív, megszégyenítő, nem sértheti a növendék emberi (gyermeki) jogait. A büntetések kiszabásakor azt is figyelembe kell venni, hogy a gyermekotthonban elhelyezett gyermekek és fiatalok többsége traumatizált; magatartási normái, adaptációs készségei hiányosak, csökkentek vagy torzultak. Ezért a büntetésre nem úgy reagálnak, mint a családi környezetben élő gyermekek. ... Az erős büntetés rombolja a gondozott gyermekek és fiatalok önbizalmát, ösztönző hatása a kellő intenzitású büntetésnek van." A módszertani levél néhány gyakorlati kérdésre is kitér, például a kimenő megvonására: "büntetés nem lehet alapvető jogok megvonása: nem lehet kimenő megvonása. Viszont lehet a kimenő idejét rövidíteni, másképp strukturálni a növendék fejlődése érdekében." Annak érdekében, hogy a gondozott gyermekek és fiatalok jobban magukénak érezzék a házirend által tartalmazott jutalmazásokat és büntetéseket, a módszertani levél azt javasolja, hogy a házirend elkészítésének folyamatába vonják be a gyermekközösségeket is.
	A módszertani levél néhány lényeges megállapításának, javaslatának kiemelésével csak utalni szerettem volna arra, hogy annak szemlélete és megfogalmazása összhangban van a gyermek mindenekfelett álló érdekeinek védelmével. A gyakorlati alkalmazása érdekében azonban, mint ahogy azt a Menyecske utcai gyermekotthon esete is jelzi, a fenntartó önkormányzat és a területi gyermekvédelmi szakszolgálat segítő közreműködése, szakszerű iránymutatása, tanácsadása nélkülözhetetlen. 
	A panaszhoz való Alkotmányos joga sérült a kiskorúnak a 1999. augusztus 31-én kelt emlékeztető szerinti beszélgetés során. Az igazgatónő és a gyermekotthon családgondozója olyan megjegyzéseket tettek, amelyek közvetve alkalmasak voltak a gyermek felelősségre vonására, megfélemlítésére, amiért a kiskorú panasszal élt külső szervezeteknél, fórumoknál.
A Gyvt. 8. § (2) és (3) bekezdése alapján a gyermeknek joga van ahhoz, hogy az őt érintő ügyekben az e törvényben meghatározott fórumoknál panasszal éljen, de ahhoz is, hogy alapvető jogai megsértése esetén bíróságnál és törvényben meghatározott más szerveknél eljárást kezdeményezzen.
	A beadványban szereplő sérelmek a közérdekű bejelentésekről, javaslatokról és panaszokról szóló 1977. évi I. tv. 4 § (1) bekezdése alapján közérdekű bejelentésnek is minősíthetők, hiszen a panaszos olyan körülményre, hibára vagy hiányosságra hívja fel a figyelmet, amelynek orvoslása, illetve megszüntetése a gyermekotthonban élő közösség érdekét szolgálja. A Büntető Törvénykönyvről szóló 1978. évi IV. törvény 257. §-a szabályozza a "közérdekű bejelentő üldözése" című tényállást, mely szerint aki közérdekű bejelentés miatt a bejelentővel szemben hátrányos intézkedést tesz vétséget követ el.  Mindezeknek a részletes kifejtésével utalni kívánok arra, hogy a közérdekű bejelentőt kiemelt védelem illeti meg jogrendszerünkben. 
A gyermekotthon vezetőjének tehát az a kötelessége, hogy minden eszközzel elősegítse a gyermek panaszhoz való jogának érvényesülését, akár közérdekű bejelentésről, akár egyedi panaszról van szó. Feladata továbbá, hogy elhárítson minden akadályt, amely ebben a kiskorút gátolja, akadályozza.   
	Az OBH 550/1998. számú jelentésének ajánlásában arra kérte fel a szociális és családügyi minisztert, hogy egészítse ki a 15/1998. (IV.30.) NM rendeletet a panaszhoz és kérelemhez való jog biztosítása érdekében azzal, hogy az otthonok kötelesek tájékoztatni a gondozottakat mindazon intézmények (OBH, gyámhivatal, minisztériumi főosztályok, gyermekek lelki segélyszolgálatai) elérhetőségéről, amelyekhez közvetlen panasszal fordulhatnak jogaik megsértése esetén.
	A gyermekek testi, szellemi, erkölcsi fejlődéséhez, valamint a legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog sérelmét okozta, hogy a gyermekotthonban nem biztosították a panaszosnak és az öccsének a rendszeres pszichológiai kezelését. A család nélkül felnövő, legtöbbször halmozottan hátrányos helyzetű gyermekek esetében helyrehozhatatlan következményekhez vezet, ha lelki problémáik megoldásához nem kapnak megfelelő segítséget.
	Mindezek alapján az Obtv. 21. § (1) bekezdésében foglaltakra figyelemmel az alábbiakat kezdeményezem:
	1. Budapest Főváros Önkormányzatának Gyermekotthona (1112 Budapest, Menyecske u. 16. szám) igazgatójánál, hogy az intézményben esetlegesen előforduló testi fenyítések és lelki bántalmazások megakadályozása érdekében kezdeményezzen intézkedéseket. Azonnal és határozottan lépjen fel az ilyen fegyelmezési eszközöket alkalmazó munkatársaival szemben.
	2. Budapest Főváros Önkormányzatának Gyermekotthona igazgatójánál, hogy módosítsa a gyermekotthon házirendjét, kiemelten a házirend megsértése miatti hátrányokról szóló fejezetet az Országos Család- és Gyermekvédelmi Intézet "A gyermekotthonok működésének szabályairól és követelményeiről" című módszertani levél szakmai iránymutatásaira figyelemmel.
	3.  Budapest Főváros Önkormányzatának Gyermekotthona igazgatójánál, hogy a panaszhoz és kérelemhez való jog biztosítása érdekében tájékoztassa a gyermekotthonban élő kiskorúakat, fiatal felnőtteket mindazon intézmények (OBH, gyámhivatal, minisztériumi főosztályok, gyermekek lelki segélyszolgálatai) elérhetőségéről, amelyekhez közvetlen panasszal fordulhatnak jogaik megsértése esetén.

Az Obtv. 20. § (1) bekezdésében foglaltak alapján az alábbiakat ajánlom:
	1. Budapest Főváros Főpolgámester-helyettesénél, hogy vizsgálja meg a Fővárosi Önkormányzat fenntartása alá tartozó valamennyi gyermekotthon házirendjét, fegyelmezési gyakorlatát, a gyermekek panaszhoz és kérelemhez való jogának tényleges érvényesülési lehetőségét a jelentésemben feltárt Alkotmányos visszásságok megelőzése és megakadályozása érdekében.
	2. Budapest Főváros Főpolgámester-helyettesénél, hogy a tervezett intézkedésének megfelelően vizsgálja felül a gyámi tanácsadók tevékenységét, munkájuk hatékonyságát és a tapasztalatok alapján határozza meg a gyámi tanácsadók létszámát, esetszámait.

Az Obtv. 17. § (1) bekezdésében foglaltak alapján:
	Felkérem a szociális és családügyi minisztert, hogy az országgyűlési biztos általános helyettese által hivatalból indított, az otthont nyújtó gyermekintézményben élő gondozottak alkotmányos jogai érvényesülésének feltárását tartalmazó átfogó vizsgálat OBH 550/1998. számú jelentésének - a miniszter által elfogadott ajánlásai - végrehajtásáról, annak gyakorlati megvalósulásáról adjon tájékoztatást.

Budapest, 2001. május 9.

Gönczöl Katalin