OBH 2231/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr. Kollár Zsuzsanna

Az eljárás megindulása

A panaszos 1999. május 11-én a következők miatt fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához: Véleménye szerint a lakóhelyén szemétszállítási közszolgáltatást végző Vertikál Rt. a panaszos által nem igényelt és a szolgáltató által el nem végzett munkáért fizetési kötelezettséget állapított meg és annak érvényesítése érdekében bírósági eljárás igénybevételét helyzete kilátásba. A panaszos által előadottak szerint neki még nem volt szüksége a szemétszállítási szolgáltatás igénybevételére, ezért nem fizetett. Beadványában a jogállamiság követelményével ellentétesnek minősítette a szolgáltató vele szemben érvényesített igényét. A panaszos azt is sérelmesnek tartotta, hogy a szolgáltató visszamenőlegesen követeli a több év alatt felhalmozódott összeget. A beadványban leírtak szerint a panaszos a jövőben a Vertikál Rt. által nyújtott szolgáltatás igénybevételével kíván gondoskodni a szemét elhelyezéséről.
A beadványban leírtakat úgy értelmeztem, mint amely a jogállamiságból fakadó jogbiztonság követelményével összefüggésben okozott sérelem kivizsgálását igényli, ezért az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16.§-ában foglalt rendelkezés alapján az ügyben vizsgálatot indítottam. 
Eljárásom során beszereztem Berhida Nagyközség Önkományzati Képviselőtestületének a helyi közszolgáltatás kötelező igénybevételéről szóló rendeletét, valamint tájékoztatást kértem a polgármestertől az ügy általam lényegesnek tartott körülményeiről. A polgármester  munkatársa kérdéseimre a Vertikál Rt. által adott tájékoztatás megküldésével válaszolt. 

A megállapított tényállás

A panaszos - beadványának keletkezésekor fennálló - tartozása az 1997. októbere és 1999. márciusa közötti időszakban keletkezett. A tartozás közel hatezer forint volt. A Vertikál Rt-től kapott tájékoztatás szerint lehetőség van a szemétszállítási díj részletekben való megfizetésére, ezt azonban az erre igényt tartó ingatlan-használónak kell kérnie. A panaszos azon érvelése, mely szerint ő magának a szemétszállítási díjnak a követelését is jogsértőnek tartja, értelemszerűen nem volt olyanként értelmezhető, mint amely a részletfizetés iránti igényt fejez ki. Eljárásom során annak megválaszolására is felkértem a polgármestert, hogy követelését a szolgáltató miért egy összegben érvényesíti a panaszossal szemben. Az erre adott szolgáltatói válaszból az derült ki, hogy a társaság a szolgáltatási díjat negyedévente kibocsátott számla alapján, díjbeszedő igénybevételével érvényesíti. Amennyiben a díjbeszedő nem talál otthon senkit, megkísérli a számla ismételt kézbesítését. Az ismételt kézbesítés eredménytelensége esetén küldenek egy postautalványt, amelyen a díjat be lehet fizetni.  A panaszos tehát az 1999. első negyed évéig keletkezett hátralék rendezésére vonatkozó szolgáltató felszólítás kézhezvétele előtt is tudhatott a tartozásról. A társaság belső szabályzata szerint csak az esedékességtől számított egy év elteltével küldik ki a kisebb összegű díjhátralékok befizetésére vonatkozó külön felszólításokat. Tartozása megfizetésére 1999. szeptemberében ismételten felszólították a panaszost, amit azonban ő nem teljesített. 1999. december 31-én hátraléka már 8.870 forint volt. Mivel a panaszos hajlandóságot sem mutatott a tartozás megfizetésére vonatkozó megállapodás megkötése iránt, (1999. május 3-án kelt levelében az áprilisi hátralék-kimutatásra azzal reagált, hogy megírta  a szolgáltatónak: az országgyűlési biztosok hivatalához fordult panasszal) a szolgáltató sem kezdeményezte az egyeztetést.

Az ügy jogszabályi háttere

1959. évi IV. törvény a Polgári Törvénykönyvről 

198. § (1) A szerződésből kötelezettség keletkezik a szolgáltatás teljesítésére és jogosultság a szolgáltatás követelésére.
(2) Jogszabály szerződés kötését kötelezővé teheti.
(3) Szolgáltatásra irányuló kötelezettség és jogosultság jogszabályból vagy hatósági rendelkezésből szerződéskötés nélkül is keletkezhet, ha a jogszabály vagy a törvényes jogkörében eljáró hatóság így rendelkezik, és a kötelezettet, a jogosultat és a szolgáltatást kellő pontossággal meghatározza. Ebben az esetben - jogszabály vagy hatóság eltérő rendelkezése hiányában - a szerződésre vonatkozó szabályokat kell megfelelően alkalmazni.
201. § (1) A szerződéssel kikötött szolgáltatásért - ha a szerződésből vagy a körülményekből kifejezetten más nem következik - ellenszolgáltatás jár.

1995. évi XLII. törvény az egyes helyi közszolgáltatások kötelező igénybevételéről

1. § (1) A helyi önkormányzat által szervezett, a települési szilárd és folyékony hulladék összegyűjtését, elszállítását és ártalommentes elhelyezését biztosító helyi közszolgáltatással ellátott területen lévő ingatlan tulajdonosa, használója (a továbbiakban együtt: tulajdonos) az ingatlanon keletkező szilárd és folyékony hulladék elhelyezéséről - a helyi önkormányzat rendeletében meghatározott módon - a helyi közszolgáltatás igénybevétele útján köteles gondoskodni, ha jogszabály vagy hatósági határozat eltérően nem rendelkezik.

2. § A helyi önkormányzat rendeletben állapítja meg:
c) a közszolgáltatás ellátásának rendjét és módját, a szolgáltató és a tulajdonos ezzel összefüggő jogait és kötelezettségeit, a szolgáltatásra vonatkozó szerződés egyes tartalmi elemeit [Ptk. 226. § (1) bek.];
d) közüzemi szolgáltatás (Ptk. 388. §) esetén a közüzemi szerződés létrejöttének módját, valamint a szolgáltatás igénybevételének, korlátozásának, megtagadásának - jogszabályban nem rendezett - módját és feltételeit;
e) az érintett közfeladattal összefüggő - jogszabályban nem rendezett - helyi önkormányzati hatósági feladatot, hatáskört és szabálysértést;

1993. évi LIX. törvény az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról

16. § (1) Az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság [29. § (1) bek.], illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) eljárása, ennek során hozott határozata (intézkedése), illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.

Berhida Nagyközség Önkormányzat Képviselőtestülete 12/1998. (XII. 30.) KR. rendelete a közterületek tisztántartásáról, a környezet és természetvédelemmel kapcsolatos zöldterületek védelméről, a helyi közszolgáltatások kötelező igénybevételéről szóló 09/1995. (XII. 31.) számú rendelet módosításáról

1.§ "A szolgáltatás díja az igénybevevővel történő megállapodás szerint havi, negyedéves, féléves, éves bontásban fizethető." 

Berhida Nagyközség Önkormányzata Képviselőtestületének 19/1995. KR rendelete (egységes szerkezetben a 7/1997. (V.31.) ÖKR rendelettel és az 1/1998. (I.31.) ÖKR rendelettel) közterületek tisztántartásáról, a környezet és természetvédelemmel kapcsolatos zöldterületek védelméről, a helyi közszolgáltatások kötelező igénybevételéről

12.§ (1) bek. A rendszeres szemétszállításba bekapcsolt területeken lévő ingatlanokon keletkezett háztartási szemétnek az ingatlanon történő gyűjtésére és tárolására a tulajdonos a keletkező szemét mennyiségének megfelelő számú fedhető szemétgyűjtő tartályt köteles beszerezni, elhelyezéséről, pótlásáról, javításáról, tisztántartásáról és fertőtlenítéséről gondoskodni.

(2) A rendszeres szemétszállításba bekapcsolt területen lévő ingatlanon keletkezett háztartási szemét elszállításáról az Önkormányzat által pályázat útján kiválasztott és megbízott szolgáltató gondoskodik, igénybevétele kötelező. 

(3) A háztartási szemét elszállítása hetenként egy alkalommal történik, a szolgáltató által az igénybevevővel kötött megállapodásban megjelölt napon.

(5) Hetenként és lakásonként elszállításra kerülő háztartási szemétnek a szokásos mennyisége: 100 liter, súlya: műanyag edénnyel együtt 50 kg.  

14.§ (1) bek. A rendszeres szemétszállításért szemétszállítási díjat kell fizetni, a rendelet 1. számú mellékletében megállapítottak szerint. 

(2) A díjat háztartási szemét esetén a tulajdonos, illetve használó köteles a szolgáltatóval kötött megállapodás szerint befizetni.

(3) A rendszeres háztartási szemétszállításba bekapcsolt körzetekben a szemétszállítási díjat meg kell fizetni tekintet nélkül arra, hogy az érdekeltek a szolgáltatást milyen gyakran veszik igénybe. 

(5) Üresen álló, vagy romos épület után nem kell szemétszállítási díjat fizetni.

1. számú melléklet

A kommunális hulladékkal kapcsolatos szolgáltatás díja:  lakásonként 290,-Ft/hó (ÁFA összegével együtt) (110 literes kuka és 1000 literes kiskonténer, edényzet után)  

A vizsgálat megállapításai

Vizsgálatom során elsőként annak megállapítására törekedtem, hogy milyen alkotmányos jogokkal kapcsolatos sérelem érte a panaszost, vagy milyen sérelem veszélye áll fenn, annak következtében, hogy az általa folyamatosan vitatott és ezért ki sem fizetett tartozás érvényesítése érdekében a szolgáltató több ízben fizetésre szólította fel és a nem-fizetés esetére kilátásba helyezte a bírósághoz fordulást, valamint abból, hogy a követelést a panaszos szóhasználatával élve "visszamenőlegesen" érvényesíti. Abból indultam ki, hogy - tekintettel a beadvány megfogalmazására - a követelés létét önmagában nem lehet értékelni, azt kizárólag az érvényesítése érdekében a szolgáltató által  tett intézkedésekkel együtt lehet vizsgálni. Ezért döntöttem úgy, hogy a vita tárgyát képező tartozást csak az érvényesítésére tett szolgáltató eljárás megvizsgálása után vizsgálom. Ebben a második összefüggésben tehát a feltételezett sérelem abban áll, hogy a szolgáltató, - és ezt ő sem vitatja - a szolgáltatás esetenkénti tényleges igénybevételének vizsgálata nélkül érvényesíti a díjat.

1. A tartozás szolgáltató általi visszamenőleges érvényesítésére vonatkozó, illetve a követelés bíróság előtti érvényesítésére vonatkozó panasszal kapcsolatos megállapítások

A magyar jogrendszer többszintű jogi szabályozás keretében rendezi a szerződésből vagy kárkötelemből illetve egyéb jogalapon fennálló kötelezettségből származó követelések érvényesítésének szabályait. Ilyen szabályozást találunk többek között a Polgári Törvénykönyvről szóló 1959. évi IV. törvény, a bírósági végrehajtásról szóló 1994. évi LIII. törvény, a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény, az adózás rendjéről szóló 1990. évi XCI. törvény illetve sok más jogszabály rendelkezései között. Az e körbe tartozó rendelkezések közös sajátossága, hogy minden esetben lehetővé teszik a jogosult által meghatározott követelés tényleges fennálltának, összegszerűségének, esedékességének és egy sor más összefüggésének kötelezett általi vitathatóvá tételét. E vita végső rendezési fórumaként pedig minden esetben a felek ( érdekeltek ) rendelkezésére áll a bíróság. Mindebből az következik, hogy általában a kötelezett által alaptalannak tartott követelés teljesítésére irányuló jogosulti igény bíróság általi elbírálás nélkül sikerrel nem érvényesíthető. Az esetleges kötelezett védelmében pedig az ultima ratio szerepét töltik be a Btk. azon rendelkezései amelyek büntetni rendelik a kényszerítés tényállását kimerítő magatartást, valamint a zsarolást. (174. § Aki mást erőszakkal vagy fenyegetéssel arra kényszerít, hogy valamit tegyen, ne tegyen vagy eltűrjön, és ezzel jelentős érdeksérelmet okoz, amennyiben más bűncselekmény nem valósul meg, bűntettet követ el, és három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő. 323. § (1) Aki jogtalan haszonszerzés végett mást erőszakkal vagy fenyegetéssel arra kényszerít, hogy valamit tegyen, ne tegyen vagy eltűrjön és ezzel kárt okoz, bűntettet követ el, és egy évtől öt évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő. )

Vizsgálatom során megállapítottam, hogy a jogállamiságból fakadó jogbiztonság követelményéből nem vezethető le a szolgáltatóval szembeni olyan tilalom, melyből az következik, hogy valamely általa fennállónak vélt tartozást bíróság előtt nem érvényesíthet, illetve hogy ezen érvényesítési módot nem helyezheti kilátásba. 
A cég mint jogosult által tett felszólítások vitathatóvá tételének lehetősége a fogyasztó rendelkezésére állt. Ezen az alapon módjában állt az is, hogy a követelés fennálltát bármilyen alapon megkérdőjelezze. Ez a lehetőség egy esetleges bírósági eljárás során is megilleti. Önmagában a felszólítások mindössze azzal a lehetőséggel fenyegették a panaszost, hogy nemfizetés esetén a cég bírósághoz fordul. A bírósághoz fordulás jogának gyakorlása azonban az országgyűlési biztos eljárása szempontjából semmiképpen sem tekinthető olyan intézkedésnek, mint amely alkotmányos jogokkal kapcsolatos sérelmet okoz, vagy ilyen sérelem veszélyét idézi elő. Azzal, hogy a Vertikál Rt. saját eljárását jogszerűnek tartja és úgy véli, hogy eljárása íly módon a követelés összegét nem csökkenti, valamint, hogy ezzel a követeléssel esetleg bírósághoz fordul, alkotmányos jogokkal kapcsolatos sérelmet nem okoz. Ami a panaszost a szolgáltató eljárásának következtében érheti, az legfeljebb az, hogy az arra feljogosított bíróság eldönti a felek jogvitáját. Ez  azonban nem joghátrány és nem is joggal való visszaélés.

Nem okoz alkotmányos jogokkal kapcsolatos sérelmet a jogállamiságból fakadó jogbiztonság követelményével összefüggésben ha a szolgáltató egy általa jogosnak tartott követelés kifizetésére szólítja fel a panaszost és nem-fizetés esetére a bíróság előtti igényérvényesítés lehetőségét helyezi kilátásba, mert ezzel a jogbiztonság keretei között marad, hiszen jogszabályok által kifejezetten lehetővé tett jogérvényesítési eszközt alkalmaz. A jogbiztonság követelményéből legfeljebb csak a kifejezetten rosszhiszemű igényérvényesítés tilalma lenne levezethető illetve a jogszabály által kifejezetten tiltott igényérvényesítési módok. Alkotmányos jogokkal kapcsolatos sérelmet okozna a szolgáltató egy általa tudottan nem létező követelést érvényesítésével, vagyis rosszhiszemű magatartásával, illetve akkor ha olyan igényérvényesítési módozatokat venne igénybe, amely kimeríti valamely bűncselekmény törvényi tényállását. Ilyen kirívó körülmények fennálltára azonban a vizsgálat esetben maga a panaszos sem utalt, ezért a fent kifejtettekre tekintettel, alkotmányos jogokkal kapcsolatos sérelem hiányában a panaszt elutasítom.

A "visszamenőleges" igényérvényesítés szempontjából a következőket tekintettem fontosnak figyelembe venni: Amennyiben a panaszos a szolgáltató által fennállónak vélt tartozást annak esedékessége időpontjában nem teljesítési, az szükségszerűen eredményezi azt, hogy a szolgáltató minden további felszólítása egy lejárt követelés érvényesítésének tekinthető és mint ilyen "visszamenőleges". Ha ezek után  a követelés-növekmények tényleges kifizetésére nem kerül sor, (mint ahogy a hátralék egyetlen részének kiegyenlítésére sem), nem állítható, hogy a felhalmozódás okozatilag kizárólag a szolgáltató magatartására vezethető vissza. Hiányzik tehát az az ok-okozati összefüggés, amelyet az országgyűlési biztosokról szóló 1993. évi LIX. törvény 16.§-ában foglalt rendelkezés a közszolgáltató magatartása és a panaszost érő alkotmányos jogokkal kapcsolatos sérelem között megkíván, annak feltételeként, hogy a beadvány a biztosok által vizsgálható legyen.  

A követelés ilyen szempontból - tehát a felhalmozódás okainak tisztázásával - való vizsgálata szintén a bíróság előtt folyamatban lévő eljárásban lenne kérhető. A bírósági eljárás során  pedig, amennyiben a bíróság bizonyítottnak látná azt  a tényt, hogy a követelés felhalmozódása nem kizárólag a kötelezett (a szolgáltatás igénybe vevőjének) magatartására vezethető vissza, végső döntésében ezt a körülményt is figyelembe venné.

Alkalmatlan az állampolgári jogok országgyűlési biztosa illetve általános helyettese által lefolytatni kért érdemi vizsgálatra az olyan beadvány, amelyben megjelölt sérelem okozatilag nem, vagy nem kizárólag a szolgáltató magatartására (mulasztására, intézkedésére) vezethető vissza. A beadványt ezért ebben a részében is elutasítom.

2. A követelés létére vonatkozó szolgáltatói állítás és a jogbiztonság követelménye közötti összefüggés

Az egyes helyi közszolgáltatások kötelező igénybevételéről szóló 1995. évi XLII. törvény 1.§-ának (1) bekezdésében foglalt rendelkezés szerint az ingatlanon keletkező szilárd és folyékony hulladék elhelyezéséről az ingatlan tulajdonosának kötelező gondoskodnia. A gondoskodás módjáról a törvény úgy rendelkezik, hogy arra három nagy szabályozási csoportot nevez meg: 1. a hulladék elhelyezéséről gondoskodni lehet a helyi önkormányzat rendeletében meghatározott módon, (a helyi közszolgáltatás igénybevétele útján,) 2. egyéb jogszabályban meghatározott módon, 3. vagy a jogszabályi rendelkezések alapján hozott hatósági határozatnak megfelelően. Nem lehet tehát a hulladék elhelyezését bármilyen eszközzel megoldani, kizárólag a fent megjelölt módozatok igénybevételével. Ezt az elvet fejezi ki a jogi szabályozás ultima ratiójának tekinthető büntetőjogi szabály-rendszer is, amely a környezetvédelmi érdekek teljes körű érvényesítése érdekében végső soron büntetni rendeli a hulladék-elhelyezésére vonatkozó szabályok megsértését. A kérdés az, hogy az a tény, miszerint a hulladék elhelyezéséről kizárólag a törvény által meghatározott módozatok szerint szabad intézkedni, keletkeztet-e valamiféle kollíziót azon polgári jogi szabályokkal, melyek szerint - a polgári jog általános elve szerint - a szerződéssel kikötött szolgáltatásért ellenszolgáltatás jár, mégpedig nem akármilyen, hanem a szolgáltatással arányos ellenszolgáltatás. (Ld. Ptk. 201.§ (1)-(2) bekezdés) Vizsgálatom során az előbbi kérdésre nemleges választ adtam, mégpedig a következők miatt: Amennyiben polgári jogi jogviszony keretében gondoskodik róla, a hulladék elhelyezésére vonatkozó kötelezettségének minden tulajdonos úgy kell, hogy eleget tegyen, hogy ezzel együtt követelheti a hulladék elhelyezését ellenszolgáltatás fejében elvégző szolgáltatótól az ellenszolgáltatás vélelmének illetve a szolgáltatás-ellenszolgáltatás egyenértékűségének tiszteletbentartását. Van azonban az előző mondatban kifejtettekhez képest egy előkérdés: Mely esetekben köteles a tulajdonos polgári jogi jogviszony keretében gondoskodni a hulladék elhelyezéséről? Lényegében tehát arról van szó, hogy elvileg minden egyes tulajdonosra nézve előbb meg kell határozni azt, hogy a hulladék elhelyezés törvény által megjelölt módozatai közül az adott konkrét tulajdonosra melyik vonatkozik, majd ezt követően amennyiben arra a következtetésre jutunk, hogy a 2. és 3. lehetőség nem áll fenn, akkor állíthatjuk, hogy az adott tulajdonost terheli a kötelező közszolgáltatás igénybevételének kötelezettsége.

Vizsgálatom során abból indultam ki, hogy a panaszos nem a szolgáltatás-ellenszolgáltatás egyenértékűségének sérelmére, hanem arra hivatkozott, hogy ő egyáltalán nem vette igénybe a Kft. által nyújtott szolgáltatást. Nem vizsgáltam ezért, hogy a szolgáltatásért követelt díj arányban áll-e Kft. által nyújtott ellenszolgáltatással. 

Vizsgálatom céljának ezért annak megállapítását tekintettem, hogy okoz-e alkotmányos jogokkal kapcsolatos sérelmet illetve visszásságot a helyi hulladékszállítási közszolgáltatást végző szolgáltató azzal, hogy az általa végzett szolgáltatás igénybevételének kötelező jellegére hivatkozva - a tényleges igénybevétel vizsgálata nélkül - követeli a szolgáltatási díjat az ingatlan tulajdonosától. A fent kifejtettek értelmében, amennyiben az adott konkrét tulajdonost terheli a hulladékszállítási közszolgáltatás igénybevételének kötelezettsége, akkor a szolgáltató nem köteles vizsgálni a szolgáltatás tényleges igénybevételét.

Az egyes helyi közszolgáltatások kötelező igénybevételéről szóló 1995. évi XLII. törvény rendelkezései szerint a hulladék elhelyezéséről minden tulajdonos köteles gondoskodni. A törvény 1.§ (1) bekezdése szerint a gondoskodás módja főszabályként a helyi közszolgáltatás kötelező igénybevétele. Ez alól két kivétel van, az egyik az az eset, ha jogszabály másként rendelkezik, vagyis ha a hulladék elhelyezésének módját másként határozza meg, a másik eset az, ha hatósági határozat kötelezi az ingatlan tulajdonosát a keletkező hulladék más módon való elhelyezésére. Ebből az következik, hogy az ingatlan tulajdonosa kizárólag a fenti két okra hivatkozva háríthatja el sikeresen a helyi közszolgáltatást végző cég, vagy egyéb gazdálkodó szervezet azon igényét, hogy fizesse ki a szolgáltatás ellenértékét. Vizsgálatom céljának ezért pontosítva mostmár annak megállapítását tekintettem, hogy okozott-e alkotmányos jogokkal kapcsolatos sérelmet a Városgazdálkodási Kft. a panaszosnak a jogállamiságból fakadó jogbiztonság követelményével összefüggésben akkor amikor anélkül, hogy a törvény két kivételesnek tekinthető esetének fennálltát megvizsgálta volna, - a szolgáltatás kötelező igénybevételére hivatkozva - ki akarta fizettetni a panaszossal az általa végzett szolgáltatás díját, miközben a panaszos maga sem a két kivételes eset valamelyikére hivatkozott, hanem arra, hogy a hulladék elhelyezéséről ő saját maga gondoskodik. Más szavakkal joga van-e a hulladék elhelyezését végző közszolgáltatónak abban a kérdésben dönteni, hogy egy adott ingatlan tulajdonosa a hulladék elhelyezéséről a törvény által meghatározott három lehetőség közül melyiknek az igénybe vételével gondoskodik? Az előző kérdés megválaszolásakor abból indultam ki, hogy a helyi közszolgáltatás igénybevételének főszabály-mivolta miatt, ha a tulajdonos nem tudja bizonyítani, hogy egyéb jogszabályi rendelkezések betartásával gondoskodik a hulladék elhelyezéséről a közszolgáltatás igénybevétele nélkül, vagy azt, hogy egyedi hatósági határozat kötelezi őt olyan módozat alkalmazására, amelyhez nincs szükség a helyi közszolgáltatás igénybevételére, akkor ebből az következik, hogy nincs más lehetősége, mint a helyi közszolgáltatás igénybevétele útján gondoskodni a hulladék gyűjtéséről, elhelyezéséről, stb. Ezutóbbi esetben pedig őt terheli a szolgáltatás igénybevételének kötelezettsége. 

Nem okoz alkotmányos jogokkal kapcsolatos sérelmet a jogállamiságból fakadó jogbiztonság követelményével összefüggésben a helyi hulladékszállítási közszolgáltatást végző gazdálkodó szervezet, amikor főszabálynak tekintve a hulladék-elhelyezés módozatai közül a helyi közszolgáltatás igénybevételét, - az ingatlan tulajdonosának ilyen irányú nyilatkozata hiányában - nem vizsgálja azt a kérdést, hogy az adott tulajdonosra a hulladék-elhelyezés módozatai közül nem vonatkozik-e valamelyik kivétel, hanem automatikusan a főszabályt tekinti alkalmazandónak.  

A jogbiztonság követelményének mint a panasszal érintett alkotmányos rendelkezésnek a szempontjából a Ptk. ellenszolgáltatás vélelmére vonatkozó rendelkezését tekintettem relevánsnak.

A vizsgálatom során abból indultam ki, hogy a hulladék-elhelyezés módozatai közül "főszabály"-nak tekintett helyi közszolgáltatás automatikus kiválasztása nem a szolgáltató önkényes döntése miatt eredményezi azt, hogy a helyi közszolgáltatás igénybevétele - a polgári jog általános szabályaitól eltérően - kötelező, hanem azért, mert a törvény így rendelkezik. Más szavakkal: A szolgáltató csak arról dönthet - lényegében automatikusan - hogy a hulladék-elhelyezés módozatai közül melyik vonatkozik a konkrét tulajdonosra, de azt nem ő dönti el, hogy a "főszabály" alkalmazása egyszersmind a kötelező igénybevételt is magában rejti, ezutóbbi a törvény rendelkezéseiből következik. Ha a főszabály automatikus alkalmazása ellenére az adott ingatlan tulajdonosa ténylegesen mégsem veszi igénybe a cég által nyújtott szolgáltatást, akkor nem állítható, hogy az ellenszolgáltatás vélelmére vonatkozó Ptk-beli szabály megsérülése okozatilag a szolgáltató magatartására vezethető vissza. A főszabály automatikus alkalmazása pedig önmagában nem mutat közvetlen összefüggést a Ptk-nak az ellenszolgáltatás vélelmére vonatkozó rendelkezésével. A három módozat közül valamelyiknek az igénybevétele ugyanis mindenképpen kötelező. Az egyik módozat kiválasztása, meghatározása pusztán jogtechnikai kérdés, a jogszabályi rendelkezésekkel ellentétes jogértelmezést pedig a szolgáltató gyakorlatában nem észleltem.

Budapest, 2000. április 29.

Dr. Polt Péter