OBH 1029/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr. Kollár Zsuzsanna

Az eljárás megindulása

A panaszos 1999. február 24-én Budapest IV. kerületi Polgármesteri Hivatal Igazgatási Osztályának, a lakcím fiktívvé nyilvánítására vonatkozó döntését, illetve az azt megelőző eljárást, az ezzel okozott érdeksérelmet illetve a panaszos által rágalmazás vétsége miatt tett feljelentés elintézését sérelmezve fordult az Országgyűlési Biztosok Hivatalához.
Az ügyben az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16.§-ának (1) bekezdése alapján a jogállamiságból fakadó jogbiztonság (Alkotmány 2.§ (1) bekezdés) sérelmének gyanúja miatt indítottam vizsgálatot.

A megállapított tényállás

1.) Az 1994. június 1-jén kelt lakcímbejelentő lap tanúsága szerint a panaszos a IV. kerületi Polgármesteri Hivatal ügyfélszolgálati irodáján bejelentette lakóhelyének megváltoztatását. Addigi lakcíme a XI. kerületben, új lakcíme pedig a IV. kerületben volt. 1994. július 8-án a panaszos apósa lakcímrendezési kérelemmel fordult Budapest, IV. kerületi Polgármesteri Hivatal Általános Igazgatási Osztályához, kérve hogy vejét a felerészben az ő (vagyis az após) tulajdonában álló lakásból jelentsék ki, tekintettel arra, hogy a panaszos apósa tudta és engedélye nélkül jelentkezett be az általa megjelölt állandó lakcímre. Budapest, IV. kerületi Polgármesteri Hivatal Általános Igazgatási Osztálya 1994. augusztus 19-én kelt és 7/2036/3/94 számú levelében arról tájékoztatta a panaszos apósát, hogy a panaszos IV. kerületi lakcímét fiktívvé nyilvánította. Budapest Főváros IV. kerületi jegyzője levelében arról tájékoztatott, hogy a panaszost azért nem tudta értesíteni a fiktívvé nyilvánításról, mert "a lakóhelyén a benyújtott okirat tanúsága szerint nem tartózkodott." A panaszos saját állítása szerint csak 1996. október 14-én szerzett tudomást lakcíme fiktívvé nyilvánításáról.

4/1725/95 számú, 1995. január 30-án kelt határozatában a IV. kerületi Polgármesteri Hivatalának Népjóléti Osztálya a panaszos számára 6720 forint munkanélküliek jövedelempótló támogatását állapított meg. 1995. október 30-án kelt, 4/1725/4/1995. számú határozatában a Népjóléti Osztály Szociális Irodája a panaszosnak nyújtott jövedelempótló támogatást 1995. szeptember 30-i hatállyal megszüntette és a jogtalanul felvett támogatás visszafizetésére kötelezte. Az Iroda határozatát azzal indokolta, hogy a Népességnyilvántartó tájékoztatása szerint a panaszos 1994. augusztus 19. óta nem kerületi lakos, ezért a Népjóléti Iroda a panaszos adatszolgáltatását megtévesztőnek minősítette. 
1997. május 26-án kelt levelében  a panaszos a IV. kerületi jegyzőtől a lakcím fiktívvé nyilvánításáról hozott döntés megsemmisítését és állandó lakcímének visszaállítását kérte.
1996. nyarán a panaszos a Pesti Központi Kerületi Bíróságon pert indított a jövedelempótló támogatás megszüntetéséről szóló határozat miatt a IV. kerületi Polgármesteri Hivatal ellen.

2.) A panaszos feljelentette apósát illetve a közigazgatási perben az önkormányzatot képviselő jogtanácsost, mivel azok véleménye szerint hamisan vádolták őt a lakcím bejelentéssel kapcsolatos eljárás során elkövetett  okirathamisítással. 1997. július 4-én kelt, 665/1997. számú határozatában a Fővárosi Ügyészségi Nyomozóhivatal a hamis vád bűntette miatt  a panaszos által apósa ellen tett feljelentés alapján indult nyomozást - tekintettel arra, hogy a cselekmény nem bűncselekmény - megszüntette.
1998. február 3-án kelt, 549/1998/1-I. számú határozatában a fővárosi főügyész a nyomozást megszüntető határozat ellen a panaszos által beterjesztett panaszt elutasította a következőkre hivatkozva: "A feljelentett által ismert tényekből az általa levont következtetés, feltételezés közlése a hatósággal nem tényállítás, és így hamis vádolást sem valósíthat meg. Az ugyancsak feljelentett jogtanácsos - ahogy ezt lényegében helytállóan állapította meg a nyomozóhatóság is - a különböző beadványokban csak hivatkozott F.L. beadványaira. A más személy állításaira hivatkozás azonban különösen anélkül, hogy a hivatkozó az ilyen állításokat újabb tényállításokkal egészítené ki, hamis vádolás megállapítására nem lehet alkalmas. a másra való hivatkozás ugyanis szükségképpen jelenti azt, hogy az előadottakról nem a közlést tevőnek van közvetlen tudomása. a bűncselekmény hiányában való megszüntetés így helytálló intézkedés volt." A Legfőbb Ügyészség Nyomozásfelügyeleti Főosztályának vezetője és a legfőbb ügyész helyettese is megvizsgálta a panaszt, alaptalanság miatt azonban intézkedésre nem látott okot. Tájékoztató levelében mindkét szerv megállapította, hogy a panaszos IV. kerületi ingatlanba való bejelentkezésének alapjául szolgáló iratot a panaszos felesége jogosulatlanul írta alá magát szállásadóként feltüntetve. A panaszos hivatalomhoz intézett beadványában alaptalannak minősítette ezutóbbi megállapítást és úgy vélte, hogy "ha esetleg mégsem lenne jogszerű a bejelentkezési eljárás, ettől függetlenül megállapítható a hamis vád bűntette."

Az ügy jogszabályi háttere

1973. évi I. törvény a büntetőeljárásról

A nyomozás megszüntetése

139. § (1) A nyomozást határozattal meg kell szüntetni, ha
a) a cselekmény nem bűncselekmény, vagy azt nem a gyanúsított követte el;
b) a nyomozás adatai alapján nem állapítható meg bűncselekmény elkövetése, az elkövető kiléte, illetőleg az, hogy a bűncselekményt a gyanúsított követte el, és az eljárás folytatásától sem várható eredmény;
c) a büntethetőséget kizáró vagy megszüntető ok áll fenn;
d) a cselekményt már jogerősen elbírálták.
e) 
f)
140. § (1) A nyomozás megszüntetéséről a nyomozó hatóság, a Btk. 22. §-ának e) pontjában meghatározott büntethetőséget kizáró ok, illetőleg a Btk. 32. §-ának d) pontjában meghatározott büntethetőséget megszüntető ok fennállása esetén az ügyész határoz.
(2) A nyomozást megszüntető határozatot közölni kell a sértettel, a feljelentővel és azzal, aki magánindítványt terjesztett elő. Ha a határozatot a nyomozó hatóság hozta, azt az ügyésznek is megküldi.

Jogorvoslat a nyomozás során

148. § (1) Akinek a hatóság határozata, intézkedése vagy intézkedésének elmulasztása a jogait vagy érdekeit sérti, emiatt panasszal élhet.
(2) Nincs helye panasznak a feljelentés kiegészítése során végzett eljárási cselekmények, a nyomozás elrendelése, a vádemelés, továbbá a bizonyítás körébe tartozó nyomozási cselekmények elrendelése és sorrendje miatt.
(3) A hatóság határozata vagy intézkedése elleni panasznak - ha e törvény kivételt nem tesz - nincs halasztó hatálya. Kivételesen indokolt esetben a hatóság a határozat vagy az intézkedés végrehajtását a panasz elbírálásáig felfüggesztheti.
(4) A panaszt a határozat közlésétől, illetőleg az intézkedésnek vagy az intézkedés elmulasztásának a panaszra jogosult tudomására jutásától számított nyolc napon belül lehet a hatóságnál megtenni.
(5) Ha a hatóság a panasznak nem ad helyt, az iratokat huszonnégy órán belül a panasz elbírálására jogosult ügyésznek, illetőleg a felettes ügyésznek köteles nyilatkozatával együtt megküldeni. Az ügyész, illetőleg a felettes ügyész a panaszt nyolc napon belül elbírálja.
(6) A panaszt akkor is el lehet utasítani, ha elkésett, vagy nem jogosulttól származik.
(7) A panasz elbírálásáról a panasztevőt - határozat hatályon kívül helyezése, illetőleg megváltoztatása esetén pedig azokat is, akikkel a határozatot közölték - értesíteni kell.
(8) A panasz elbírálásából ki van zárva az, aki a panaszra okot adó határozatot hozta vagy jóváhagyta, illetőleg az intézkedést tette vagy elmulasztotta.

1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól

3.§ (4) Ügyfél az a magánszemély, jogi személy vagy jogi személyiséggel nem rendelkező más szervezet, amelynek jogát vagy jogos érdekét az ügy érinti. Az ügyfél jogai megilletik azt a szervet, amelynek feladatkörét az ügy érinti.

A határozat alakja és tartalma

42. § (1) A közigazgatási szerv mind az ügy érdemében, mind az eljárás során eldöntendő kérdésekben határozatot hoz.
(2) Az ügyfél kérelmére indult eljárásban - jogszabályban meghatározott esetben - a kérelemnek helyt adó határozathoz fűződő jogkövetkezményeket kell alkalmazni akkor is, ha a közigazgatási szerv az előírt határidőn belül a kérelem teljesítését nem tagadta meg.

43. § (1) A határozatnak tartalmaznia kell:
a) az eljáró közigazgatási szerv megnevezését, az ügyfél nevét és lakóhelyét (székhelyét), az ügy számát, tárgyának és ügyintézőjének megjelölését,
b) a rendelkező részben a közigazgatási szerv döntését, továbbá a fellebbezés és a bírósági felülvizsgálat lehetőségéről való tájékoztatást,
c) az indokolásban a megállapított tényállást és az annak alapjául elfogadott bizonyítékokat; az ügyfél által felajánlott, de mellőzött bizonyítást és a mellőzés indokait; az eljárt szakhatóságok megnevezését és azokat a jogszabályokat, amelyek alapján a közigazgatási szerv a határozatot hozta,
d) a határozat hozatalának helyét és idejét, a határozat aláírójának nevét, hivatali beosztását és a közigazgatási szerv bélyegzőlenyomatát.

A határozat közlése

45. § (1) A határozatot kézbesítés útján kell közölni, a jelenlevő ügyféllel, azonban - ha jogszabály nem zárja ki - kihirdetés útján is közölni lehet.
(2) Ha jogszabály elrendeli, a közlés közszemlére (közhírré) tétel útján történik.
(3) Közveszély, életveszély, jelentős vagy helyrehozhatatlan kár veszélye esetében a határozatot távközlési eszköz útján is közölni lehet. A közlés időpontját az iratra fel kell jegyezni.
(4) A határozatot meg kell küldeni vagy arról tájékoztatást kell adni a jogszabályban meghatározott szervnek (személynek), valamint az ügyben eljárt szakhatóságnak.

Fellebbezés

62. § (1) Az ügyfél az ügy érdemében hozott első fokú határozat ellen fellebbezhet. A fellebbezés joga megilleti azt is, akire a határozat rendelkezést tartalmaz.
(2) Ha jogszabály másként nem rendelkezik, a fellebbezést a határozat közlésétől számított tizenöt napon belül lehet előterjeszteni.

1992. évi LXVI. törvény a polgárok személyi adatainak és lakcímének nyilvántartásáról, 

34. § Az e törvény alapján lefolytatott eljárásra, a hatósági nyilvántartás vezetésére, valamint a hatósági bizonyítvány és igazolvány kiadására az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1981. évi I. törvénnyel módosított 1957. évi IV. törvény rendelkezéseit kell alkalmazni.

38.§  (3) A személyi szám a törvény hatálybalépésével egyidejűleg megszűnik. Ahol más jogszabály "személyi számot" említ azon "személyazonosító jelet", "népesség-nyilvántartást" azon "személyi adat- és lakcímnyilvántartást", "állandó bejelentett lakást" azon "lakóhelyet", "ideiglenes lakáscímet" azon "tartózkodási helyet" és ahol "személyi igazolványt" azon "személyazonosító igazolványt" kell érteni.

1993.évi LIX. törvény az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról

16. § (1) Az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság [29. § (1) bek.], illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) eljárása, ennek során hozott határozata (intézkedése), illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.

17.§ (4) Ha az ügyben jogerős határozat született, az országgyűlési biztoshoz ennek közlésétől számított egy éven belül lehet beadvánnyal fordulni. 

 146/1993. (X. 26.) Korm. rendelet (1994. január 1. és október 5. közötti állapot) 

34. § (1) A bejelentett lakcím valódiságát a jegyző a helyben vezetett címnyilvántartás alapján ellenőrzi. Amennyiben a bejelentett lakcím nem valós vagy azt a szállásadó nem írta alá, a bejelentkezést el kell utasítani.
(3) Ha a jegyző a bejelentkezés elfogadása után állapítja meg, hogy a bejelentett lakcím nem valós, a lakcímet a nyilvántartásban "fiktív" jelzéssel szerepelteti mindaddig, amíg a polgár valós lakcímét be nem jelenti.
35.§ (3) Ha a polgár okirattal igazolja, hogy a lakásába bejelentkezett személy ténylegesen nem lakik ott, a jegyző a 34. § (3) bekezdés szerint jár el.

A vizsgálat megállapításai

1.) A vizsgálat egyik részének célja annak megállapítása volt, hogy okozott-e a lakcím fiktívvé nyilvánításával kapcsolatos döntésről szóló határozat kézbesítésének elmulasztásával az eljáró államigazgatási szerv alkotmányos jogokkal kapcsolatos sérelmet. A lakcímbejelentéssel illetve az állandó lakcím megállapításával kapcsolatos eljárás során keletkezett és a panaszos által benyújtott határozatok elemzése illetve vizsgálata ezért a következő kérdések megválaszolását célozta: 
A.) Jogszabályban foglalt kötelezettsége volt-e az eljáró hatóságnak a lakcím fiktívvé nyilvánításáról szóló döntés határozatba foglalása és ha igen, a meghozott határozat milyen tartalmi kritériumoknak kellett volna hogy megfeleljen. 
B.) Az Áe. szabályai szerint meghozott határozatnak minősül-e azon tájékoztató levél, amelyben az eljáró hatóság a panaszos apósát a lakcím fiktívvé nyilvánításáról tájékoztatta. Más szavakkal: Eleget tett-e az eljáró államigazgatási szerv a határozat meghozatalára vonatkozó kötelezettségének azzal, hogy a panaszos apósát levélben értesítette a döntéséről. C.) Értesítenie kellett volna-e az eljáró hatóságnak a panaszost a fiktívvé nyilvánításról. Másrészt azonban az is tisztázásra várt, hogy az eljáró szervnek módjában állt-e a panaszos döntésről való értesítése. 
D.) Okozati összefüggésbe hozható-e a mulasztás és a szociális iroda határozatából a panaszosra háruló negatív jogkövetkezmény. 

A.) A vizsgált ügyben eljáró szervnek az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló törvény (a továbbiakban Áe.) rendelkezései szerint kellett eljárnia. Az államigazgatási eljárás végeredménye a számtalan eljárási cselekmény után a hatósági akarat kifejezése, vagyis a döntéshozatal. A határozat tehát a közigazgatási szervnek az államigazgatási eljárásban hozott döntése, mégpedig szóban kihirdetett, vagy írásbeli formában megjelent változatban. Tekintettel arra, hogy a vizsgált ügyben az eljáró államigazgatási szerv az elé terjesztett kérelemről érdemben döntött, megállapítottam, hogy ezt a döntést érdemi határozatba kellett volna foglalnia. Az Áe. szerint az eljáró szerv által hozott határozatnak  a következőket kell tartalmaznia: az eljáró közigazgatási szerv megnevezését, az ügyfél nevét és lakóhelyét (székhelyét), az ügy számát, tárgyának és ügyintézőjének megjelölését, a rendelkező részben a közigazgatási szerv döntését, továbbá a fellebbezés és a bírósági felülvizsgálat lehetőségéről való tájékoztatást, az indokolásban a megállapított tényállást és az annak alapjául elfogadott bizonyítékokat; az ügyfél által felajánlott, de mellőzött bizonyítást és a mellőzés indokait; az eljárt szakhatóságok megnevezését és azokat a jogszabályokat, amelyek alapján a közigazgatási szerv a határozatot hozta, a határozat hozatalának helyét és idejét, a határozat aláírójának nevét, hivatali beosztását és a közigazgatási szerv bélyegzőlenyomatát. Azt a kérdést, hogy a határozat tartalmára vonatkozó követelményeknek az eljáró szerv eleget tett-e, a panaszos apósának küldött levéllel kapcsolatban vizsgáltam, tekintettel arra, hogy más az érdemi döntést tartalmazó irat a vizsgált eljárás során nem keletkezett. 

B.) A lakcím fiktívvé nyilvánításáról szóló, a panaszos apósának megküldött tájékoztató levél ugyan tartalmazta az eljáró szerv érdemi döntését, de az Áe. szabályait figyelembe véve nem tekinthető alakszerű határozatnak. Nem tartalmazza ugyanis a határozat legfontosabb tartalmi elemeit.   

C.) A panaszos a fiktívvé nyilvánítást célzó eljárásban ügyfélnek minősült. Az ügyfél alapvető joga, hogy a jogát vagy jogos érdekét érintő ügyben született érdemi államigazgatási határozatot megismerje. A határozat akkor fejt ki jogi hatást, ha azt az érintettekkel közölték. Az ügyfél a határozatban foglalt jogairól, kötelezettségeiről jogilag érvényesen a közlésből szerez tudomást. A határozat közlése többféle módon történhet, így kézbesítés, kihirdetés, közszemlére tétel és távközlési eszköz útján. Az eljáró államigazgatási szervnek tehát kötelessége közölni az ügyféllel a határozat tartalmát. Erre a vizsgált ügyben nem került sor. A vizsgálat során ugyanakkor azt is megállapítottam, hogy a panaszos apósának lakcím rendezési kérelmét tartalmazó iratban a panaszos ideiglenes lakcímeként megjelöltek egy XI. kerületi címet. Az eljáró szervnek tehát hivatalból tudomása volt egy olyan címről, amelyen a panaszost a döntésről értesíthette volna, ezt azonban meg sem kísérelte. Mindezzel alkotmányos jogokkal kapcsolatos sérelmet okozott a jogállamiság szerves részének tekinthető tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben. Az Alkotmány 57.§ (5) bekezdése szerint a Magyar Köztársaságban a törvényben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan bírósági, közigazgatási és más hatósági döntés ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti. A vizsgálat során megállapítottam, hogy a konkrét ügyben a tisztességes eljáráshoz való jog sérelme illetve az azzal összefüggésben okozott visszásságot eredményező mulasztás egyben szükségszerűen vezetett a jogorvoslathoz való joggal összefüggő visszássághoz is, hiszen a panaszos a határozat közlésének elmaradása miatt a döntésről csak jóval a fellebbezési határidő letelte után szerzett tudomást.
Alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot okozott az eljáró szerv a jogállamiságból fakadó jogbiztonsággal összefüggésben a lakcím fiktívvé nyilvánításáról való tájékoztatás elmulasztásával azért is, mert azzal lehetetlenné tette egy átmeneti állapot panaszos általi rendezését. A jogszabály szövege szerint ugyanis a fiktívvé nyilvánítás mindaddig tart, amíg az érintett be nem jelenti valós lakcímét.  Az államigazgatási eljárás alapelvének minősülő együttműködési kötelezettség megsértésével az ügyben eljáró jegyző a jogszabályi rendelkezés tényleges érvényesülését, vagyis a lakcím rendezését lehetetlenné tette. Az Alkotmánybíróság által a 25/ 1992. (IV. 30.) számú határozatban kifejtettek szerint "a jogállamiság egyik fontos alkotóeleme a jogbiztonság, amely egyebek között megköveteli, hogy az állampolgárok jogait és kötelességeit a törvényben megszabott módon kihirdetett és bárki számára hozzáférhető jogszabályok szabályozzák, valamint azt is, hogy meglegyen a tényleges lehetőség arra, hogy jogalanyok magatartásukat a jog előírásaihoz tudják igazítani. (...)" A jogbiztonság mint kiemelkedően fontos  jogállami érték nemcsak a jogalkotó hanem a jogalkalmazó szervekre is meghatározott kötelezettségeket hárít. Ez az az elv amely alapján a jogalkalmazó szervektől a jogszabályokkal összhangban álló magatartás megkövetelhető. A jogállamiság tényleges érvényesülését biztosító kifejezett eljárási szabályok be nem tartása önmagában - további hatósági eljárás nélkül is - veszélyeztette a panaszos törvényes érdekeit.
A panaszos beadványában nem pusztán a tájékoztatás elmulasztását sérelmezte, hanem azt is, hogy az eljáró jegyző ilyen irányú intézkedésének hiányában magáról a fiktívvé nyilvánítást célzó eljárásról sem volt tudomása. A vizsgálat során megállapítottam, hogy alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot okozott az eljáró szerv a jogállamiság részének tekinthető tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben, amikor nem biztosította a panaszos mint ügyfél meghallgatáshoz való jogát. A tisztességes eljáráshoz való jog tényleges érvényesülése és az ezen joggal összefüggő visszásság fennálltának megállapítása nem függ az adott eljárás során alkalmazott anyagi következtetésektől, az eljárás érdemi kimenetelétől. A megalapozott döntés meghozatalát illetve a megfelelő tájékoztatást  biztosító eljárási jogosultságok azon ügyfelet is megilletik aki anyagi jogi szempontból saját álláspontja szerint sem járt el helyesen.    

D.) A lakcím fiktívvé nyilvánítása és a Népjóléti Osztály által hozott határozat tartalma között nem áll fenn releváns okozati összefüggés. A jövedelempótló támogatás megszüntetéséről illetve visszafizetéséről szóló határozat indoklása ugyanis nem a fiktívvé nyilvánítás tényén alapult, hanem a támogatás igényléséhez szükséges tényleges lakóhely holléte és a panaszos által a kérelem benyújtásakor adott tájékoztatás közötti ellentmondáson. A lakóhelyre vonatkozó valótlan tájékoztatás mint a visszafizetésre kötelező határozat indoka akkor is fennállt volna, ha a lakcím fiktívvé nyilvánítására nem kerül sor. Nem helytálló tehát a panaszos érvelése, mely szerint a jövedelempótló támogatás visszafizetésére kötelezéssel okozott érdeksérelem a lakcím fiktívvé nyilvánításának következménye. A fent kifejtettekre tekintettel a panasz ezen részét - mint nyilvánvalóan alaptalant - elutasítom. 

2.) A Budapest Főváros IV. kerületi Polgármesteri Hivatalának Népjóléti Osztálya által, a jövedelempótló támogatás megszüntetéséről illetve a jogosulatlanul felvett támogatás visszafizetéséről hozott határozatot érdemben nem vizsgálhattam. A határozat ellen ugyanis a panaszos közigazgatási pert kezdeményezett, amely jogerős ítélettel lezárult. Az Obtv. rendelkezései értelmében a bíróságok nem tartoznak azon államhatalmi szervek közé, melyek eljárására illetve intézkedéseire az országgyűlési biztos vizsgálati jogosultsága kiterjed. A Népjóléti Osztály határozatának vizsgálata a felülvizsgálatot végző bíróság ítéletének közvetett vizsgálatát jelentené. Mindezekre tekintettel megállapítottam, hogy az érdemi vizsgálat eljárási feltételei nem állnak fenn.

3.) A nyomozás megszüntetéséről szóló ügyészségi határozat vizsgálata az eljárási jellegű szabályok betartására terjedt ki. Nem azt vizsgáltam tehát, hogy bizonyítottnak tekinthető-e a panaszos által megjelölt bűncselekmény tényleges elkövetése, hanem azt vizsgáltam, hogy az ügyben eljáró ügyészségi szervek betartották-e az anyagi jogi szempontból megalapozott határozat meghozatalát garantáló eljárási szabályokat. A nyomozás megszüntetésére vonatkozó ügyészségi határozatok vizsgálata során a következőket állapítottam meg: A megszüntető határozatban a panaszost tájékoztatták a panasz benyújtásához fűződő jogára, a határozatok mindegyikét megindokolták. A nyomozás megszüntetésének okául az elsőfokon eljáró nyomozóhivatal a Be. által meghatározott indokot jelölt meg, a megszüntetés alapjául szolgáló tényállást felderítette. A másodfokon eljáró Fővárosi Főügyész azon következtetéssel indokolta nyomozás megszüntetéséről szóló határozat ellen benyújtott panasz elutasítását, hogy a büntető anyagi jog értelmében egy feltételezésen alapuló megállapítás nem meríti ki a hamis vád elkövetési magatartását, a tényállítást. A vizsgálat sem eljárásjogi sem anyagi jogi jogszabálysértést nem tárt fel.
A vizsgálat során azt is megállapítottam, hogy a panaszos feleségének a bejelentkező lapon szállásadóként való feltüntetése a nyomozás megszüntetése szempontjából irreleváns volt, az ő eljárásának jogi minősítésére vonatkozó megjegyzést a megszüntetésről szóló illetve a panaszt elbíráló határozat nem tartalmaz. A feleség eljárását csupán két tájékoztató levél minősítette jogszerűtlennek, ugyanakkor egyik sem állította, hogy ezen jogi minősítésből  a nyomozás megszüntetésének jogszerűségére vonatkozóan bármilyen következtetés levonható lenne. 
A fent kifejtettekre tekintettel a panasz ezen részét - mint nyilvánvalóan alaptalant - elutasítom.

Kezdeményezés

Tekintettel arra, hogy a jelen vizsgálati jelentés 1.) / C. pontjában feltárt visszásságok orvoslására alkalmas intézkedés nem létezik, kezdeményezéssel élni nem kívánok. A hasonló visszásságok jövőbeni elkerülése érdekében felhívom  Budapest Főváros IV. kerületének jegyzőjét az államigazgatási eljárási szabályok betartására. 

Budapest, 1999. szeptember 30.

Dr. Polt Péter