OBH 1022/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: Dr. Kristó Annamária

Az eljárás megindulása:

A panaszos beadványában azzal a panasszal fordult Hivatalomhoz, hogy közgyógyellátási igazolványának a meghosszabbítását kérte a kerületi önkormányzattól még 1998. december elején, tekintettel arra, hogy a meglévő "társadalombiztosítás közgyógyellátásra jogosító igazolványa" 1999. január 7-ig volt érvényes.

A panaszos előadta, hogy egyedülálló nyugdíjas. Nyugdíja 28.202.-Ft., és súlyos betegségeiből kifolyólag gyógyszerekre havonta 2.800.-Ft.-ot kell kiadnia.

A panaszos azt sérelmezte, hogy ügyében nem született döntés, gyógyszereit anyagiak hiányában nem tudta kiváltani.

Feltételezett alkotmányos visszásság:

A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam. (Alkotmány 2. § (1) bekezdés)

A Magyar Köztársaság állampolgárainak joguk van a szociális biztonsághoz; öregség, betegség, rokkantság, özvegység, árvaság és önhibájukon kívül bekövetkezett munkanélküliség esetén a megélhetésükhöz szükséges ellátásra jogosultak.
A Magyar Köztársaság az ellátáshoz való jogot a társadalombiztosítás útján és a szociális intézmények rendszerével valósítja meg. (Alkotmány 70/E. § (1) és (2) bekezdések)

Az ügy jogszabályi háttere:

A szociális igazgatásról és szociális ellátásokról szóló 1993. évi III. törvény

49. § (1) A szociálisan rászorult személy részére az egészségi állapot megőrzéséhez és helyreállításához kapcsolódó kiadásainak csökkentésére közgyógyellátási igazolvány (a továbbiakban: igazolvány) állítható ki.
50. § (2) A települési önkormányzat képviselő-testülete az (1) és (3) bekezdésben foglaltakon kívül annak is megállapíthatja a közgyógyellátásra való jogosultságát, aki szociálisan rászorult és gyógyszerköltsége olyan magas, hogy azt létfenntartása veszélyeztetése nélkül nem képes viselni.
51. § (1) Az igazolványt a jogosult lakóhelye szerint illetékes jegyző állítja ki.

A közgyógyellátási igazolványról szóló28/1993. (II. 17.) Korm. rendelet

6. § Ha a jegyző az Szt. 52. §-ának (2) bekezdése szerinti ellenőrzés során megállapítja a jogosultság fennállásának tényét, ezt az igazolványnak az "Érvényesség meghosszabbítása" rovatában feltünteti.

Az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény

15. § (1) Az érdemi határozatot a kérelem előterjesztésétől, illetőleg az eljárás hivatalból történt megindításától számított harminc napon belül kell meghozni. Ennél rövidebb határidőt bármely jogszabály, hosszabbat pedig csak törvény, törvényerejű rendelet vagy kormányrendelet állapíthat meg.
(2) A testületi szerv hatáskörébe tartozó egyedi államigazgatási ügyben az (1) bekezdésben meghatározott határidőn belül, vagy ha ez nem lehetséges, legkésőbb a soron következő testületi ülésen kell határozni.
(5) Az eljáró közigazgatási szerv vezetője a határidőt indokolt esetben egy ízben legfeljebb harminc nappal meghosszabbíthatja. Erről - kérelemre indult eljárás esetén - az ügyfelet értesíteni kell.

Megállapított tényállás és a vizsgálat megállapításai:

A panaszos egyedülálló, idős beteg nyugdíjas. Az arra illetékes hivatal méltányosság címén 1997-ben közgyógyellátási igazolványt adott ki részére. Mivel a jogosultságát igazoló igazolvány 1999. január 7-én lejárt, még 1998. decemberében kérte a kerületi önkormányzattól az igazolvány meghosszabbítását. 

A panaszos azt sérelmezte, hogy az illetékes önkormányzat kérelmét nem bírálta el, ügyében elutasító határozatot sem hozott, és az eljárási határidő meghosszíbbításáról sem értesítette.

Vizsgálatom során megkerestem az érintett önkormányzat jegyzőjét, hogy vizsgálja ki a panaszt. (A vizsgálat idején az érintett önkormányzatnál az aljegyző mint megbízott jegyző látta el a jegyzői feladatokat.)

A jegyző vizsgálatából megállapítottam, hogy megkeresésünket követően a jegyző utasítást adott a panaszos kérelmének soron kívüli kivizsgálására. A polgármester a helyi önkormányzat képviselő-testületének a gyermekjóléti és szociális ellátásokról szóló  többször módosított 26/1997. (XII.22.) sz. rendelete 33. § (3) bekezdése alapján "a 70. év feletti lakosoknak, ha a család egy főre eső jövedelme a legkisebb öregségi nyugdíj 2,5-szeresét nem haladja meg.", 1999. március 31-én kiadott határozatában megállapította a panaszos méltányossági közgyógyellátásra való jogosultságát.

A fentiek alapján megállapítottam, hogy a kérelem késedelmes elintézése miatt a panaszost az Alkotmány 70/E. §-ában deklarált szociális biztongához fűződő jogával összefüggésben sérelem érte. Tekintettel arra, hogy a helyi önkormányzat a panaszt saját hatáskörében orvosolta, ajánlást nem teszek. 

Felhívom azonban a jegyző figyelmét, hogy a jövőben a szociális ellátások természetére való tekintettel, ezen ellátásokra irányuló kérelmek elbírálásánál az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény 15. §-ában szabályozott eljárási határidőt tartsák be.

Budapest, 1999. június 15.

Dr. Polt Péter