OBH 573/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Dr. Kunné dr. Simonyi Anna

Az eljárás megindulása:

Panaszosok beadványukban azt sérelmezték, hogy a jegyző az ő értesítésük nélkül engedélyezte a kérelmező számára lakóházuk közelében nagyüzemi tojótyúkól építését. Az építkezésről annak megkezdésekor szereztek tudomást.
Az építkezés megvalósítása csökkenti ingatlanaik értékét és annak környezeti hatása is rendkívül sérelmes számukra.

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16. § (1) bekezdése alapján vizsgálatot indítottam, mert felmerült az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiságból fakadó jogbiztonság, a 13. § (1) bekezdésében rögzített a tulajdonhoz fűződő jogelv, az 57. § (5) bekezdésében biztosított jogorvoslati joghoz fűződő jogelv sérülésének lehetősége.

Alkalmazott jogszabályok

Az államigazgatási eljárásról szóló 1957. évi IV. törvény.
Az építésügyről szóló 1964. évi III. törvény.
Az építési és a használatbavételi engedélyezési eljárásról szóló 12/1986. (XII.30.) ÉVM rendelet.

Megállapított tényállás

A nagyközségi önkormányzat jegyzője kérelemre építési engedélyt adott külterületi ingatlanon építendő 8000 férőhelyes tojótyúkól és terménytároló építésére. Építtető a szükséges mellékleteket és szakhatósági véleményeket is csatolta kérelméhez. A jogerős építési engedély alapján az építkezés kivitelezése megkezdődött.
Panaszosok a megkezdett építkezést észlelve jelezték, hogy az engedélyt megadó határozatról nem kaptak értesítést és tiltakoznak a tyúkól felépítése ellen. A jegyző egyeztető tárgyalást tartott az érintettekkel, azonban ez nem vezetett eredményre. 
Panaszosok a területileg illetékes ÁNTSZ-hez is fordultak, ahonnan azt az írásbeli tájékoztatást kapták, hogy ilyen méretű tyúkól építése az adott telken nem engedélyezhető. Ezt követően panaszosok jogorvoslati kérelemmel fordultak a Bács-Kiskun Megyei Közigazgatási Hivatalhoz. A másodfokú építésügyi hatóság álláspontja az volt, hogy az építési engedély a megadásakor hatályban volt építésügyi szabályoknak megfelel, felügyeleti intézkedést az Áe. 71. § (2) bekezdés b.) pontja alapján nem áll módjában tenni. Kifejtette a közigazgatási hivatal azt is, hogy az engedélyezés időpontjában a kérelemhez csatolandó helyszínrajzon nem kellett feltüntetni a bel- és külterületi határt, s a helyi állattartási rendelet külterületen nem határoz meg védőtávolságot, míg belterületen a lakóház és az ólépület között 10 m védőtávolságot ír elő.

A vizsgálat megállapításai

A kérelemre 1996-ban megadott építési engedélyről a 12/1986. (XII.30.) ÉVM rendelet értelmében, mint ahogy arra a közigazgatási hivatal is rámutatott, az építtetőnek, tervezőnek, szakhatóságoknak, valamint annak kellett értesítést kapnia, akinek jogát vagy jogos érdekét a beruházás érintette. A kérelemhez mellékletként kötelezően csatolandó helyszínrajzon az építéssel érintett, valamint az azzal közvetlenül telekhatáros ingatlanokon lévő épületeket kellett ábrázolni. Az eljárásom során bekért előzményi iratokból megállapítottam, hogy építési engedély iránti kérelem és mellékletei megfeleltek az előírásoknak. Építtető csatolta az Alsó-Dunavölgyi Környezetvédelmi Felügyelőség szakhatósági hozzájárulását, melyből kitűnik, hogy ha az építményt a tervben szereplő levegőtisztaság-védelmi előírásoknak megfelelően üzemeltetik, úgy új légszennyező pont- vagy épületforrás nem keletkezik, levegőtisztaság-védelmi kibocsátási határértéket nem kellett megállapítani, mert káros légszennyezésre nem kell számítani. Az építési engedély iránti kérelemhez csatolt műszaki leírás és fenti szakhatósági állásfoglalás alapján megállapítható, hogy az Országos Építési Szabályzat 65.§ (2) bekezdése alapján a Szabályzat mellékletében előírt bűzös tevékenység folytatására szolgáló épületek és lakóházak közötti 1000 méteres védőtávolság elengedhető volt, ha a káros környezeti hatást más megoldással elhárítják. Így panaszosok jogát, jogos érdekét a beruházás engedélyezése nem érintette, ezért részükre a hatósági döntésről nem kellett értesítést küldeni. Az az ellentmondás, hogy az ÁNTSZ a határozat meghozatala előtt hozzájárult az engedély megadásához, majd az építkezés megkezdése után arra az álláspontra helyezkedett, hogy a belterületi lakóházak közelsége miatt nem lett volna szabad az engedélyt megadni, eljárásomban nem feloldható. A szakhatóságnak véleménye kialakítása előtt - amennyiben ez szükséges - helyszíni szemlén kellett volna meggyőződnie hozzájárulása megadása, illetőleg megtagadása lehetőségéről, illetve feltételeit meghatároznia. Építtető az engedély alapján a kivitelezést megkezdte, ezzel jóhiszeműen szerzett jogát gyakorolja. Annak megállapítása mellett, hogy az ÁNTSZ azzal, hogy szakhatósági állásfoglalásának megadása előtt nem tisztázta kellő körültekintéssel a tényállást, panaszosoknak az Alkotmány 18. §-ában rögzített, az egészséges környezethez való joggal összefüggésben visszásságot okozott, az ügyben azonban ajánlást nem teszek. Ezen visszásság ugyanis az Áe. 72. § (3) bekezdése alapján - mely szerint a határozat nem változtatható meg és nem semmisíthető meg akkor, ha az jóhiszeműen szerzett és gyakorolt jogot sértene - ma már nem orvosolható.

Budapest, 1999. augusztus 18.

Gönczöl Katalin