OBH 562/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése Előadó: dr Schilling Rezső   

Az eljárás megindulása:
	Panaszos beadványában sérelmezte, hogy a Pálhalmai Országos Büntetés-végrehajtási Intézetben vele szemben hátrányos, megkülönböztető bánásmódot alkalmaznak azért, mert egy bv. tiszthelyettessel szemben indított büntetőeljárásban az illetőre nézve terhelő vallomást tett.
	Az üggyel kapcsolatban fegyelmi büntetésben is részesült, amit hamis indokkal támasztottak alá, továbbá karjának öngyilkossági szándékkal történő megvágásáról a valóságnak  meg nem    felelő jegyzőkönyvet vettek fel. Segítséget kér ahhoz, hogy más intézetbe szállítsák át.
	A panasz alkotmányos jogokkal összefüggő visszásság fennállásának  gyanújára utalt, ezért az ügyben vizsgálatot rendeltem el. A vizsgálatom során a Büntetésvégrehajtás Országos Parancsnokságának vezetőjét a panasz kivizsgálására kértem fel.

Érintett alkotmányos jog:
	Veleszületett jog az élethez és emberi méltósághoz ( Alkotmány 54.§ /1/ bek. )
	Embertelen, megalázó bánásmód tilalma ( Alkotmány 54. § /2/ bek. )

Alkalmazott jogszabályok:
6/1996  /VII.12./ IM rendelet a szabadságvesztés és előzetes letartóztatás végrehajtásának szabályairól 
	6. § (1) Ha jogszabály másként nem rendelkezik, a fogvatartottnak a fogvatartással összefüggő ügyében - hivatalból vagy kérelemre - azon intézet kijelölt szervezeti egységének a vezetője dönt, ahol a fogvatartott a büntetés vagy intézkedés végrehajtása céljából tartózkodik. A fogvatartott a fogvatartással összefüggő ügyében - a kérelem, bejelentés tárgyának a megjelölése nélkül - személyes meghallgatást kérhet az intézet szervezeti egységeinek a vezetőitől vagy a parancsnoktól, hozzájuk írásban közvetlenül is fordulhat.
	(2) A fogvatartott az (1) bekezdés szerinti döntés (intézkedés, határozat) ellen, vagy annak elmulasztása esetén panasszal fordulhat a parancsnokhoz. Ha a döntést a parancsnok, vagy jogszabályban meghatározott esetekben a Büntetés-végrehajtás Országos Parancsnoksága (a továbbiakban: Országos Parancsnokság) kijelölt szervezeti egységének a vezetője hozta, a panaszt az országos parancsnok bírálja el.
	(3) Ha jogszabályban meghatározott esetekben a fogvatartott ügyében az országos parancsnok döntött, a panaszt az igazságügyminiszter bírálja el.
	7. § A fogvatartott a fogvatartásával kapcsolatos ügyében - a 6. §-ban foglalt jogorvoslati lehetőségek mellett - közvetlenül fordulhat
 a) a büntetés-végrehajtás törvényességi felügyeletét ellátó ügyészhez, kérheti az ügyész általi meghallgatását;
	44. § (1) A biztonsági csoportba való besorolás az elítélt törvényben meghatározott jogait nem érinti, a különböző biztonsági csoportokban a jogok gyakorlásának módját és rendjét az intézet házirendje határozza meg.

A vizsgálat megállapításai:
	Vizsgálatom során a kapott tájékoztatásból, rendelkezésemre bocsátott iratokból a következőket állapítottam meg:
	Panaszost  előzetes letartóztatottként 1996. február 26-án fogadták be az intézetbe. 1996. szeptember 1-én utasítás megtagadása miatt fegyelmi fenyítésben részesítették, majd 1996. október 24-től a IV. biztonsági csoportba sorolták. Ezt arra hivatkozással, hogy nehezíti a könyvtár és edzőterem igénybevételét, többször sérelmezte.
	Bántalmazás hivatalos eljárásban vétsége miatt 1998. november 27-én -   fogvatartott feljelentése alapján - eljárást indítottak az egyik felügyelővel szemben. A feljelentő  az esetnél jelen levő panaszost is megnevezte tanúként, ezért az ügyészség valóban kihallgatta. 
	Panaszost az intézet nevelői a fogvatartást nehezen viselő, esetenként feszült, társaival  nehezen  összeférő  személyként tekintik. Összeférhetelensége miatt már  több esetben  másik zárkába kellett áthelyezni, utoljára 1998. december hónap közepén is. Panaszos ezzel nem értett egyet, ezért 1998. december 23-án  - öngyilkossági szándékot hangoztatva - karját több helyen megvágta. Ennek során könnyebben megsérült. Az egészségkárosító cselekménye miatt ismét fegyelmi fenyítésben részesítették, ellene panasszal nem élt. A vizsgálat során történt meghallgatásakor problémát nem jelzett,  a fenyitésre okot adó cselekményét az áthelyezés miatti sérelmével indokolta. Más intézetbe való áthelyezésére kérelmet nem terjesztett elő.
	Panaszos állításával szemben a hátrányos megkülönböztetést, a megalázó bánásmód alkalmazását -alkotmányos jogokkal összefüggő visszásság fennállását- más adat nem támasztja alá, ezért vizsgálatom lezárom. Felhívom panaszos figyelmét azonban arra, hogy esetleges, valós sérelem esetén éljen az intézeten belüli jogorvoslati lehetőségeivel, végső esetben forduljon a büntetés-végrehajtást felügyelő ügyészhez.

Budapest, 1999. május 10.

Dr. Polt Péter