OBH 381/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: dr. Haraszti Katalin

	Az Utolsó Napok Szentjeinek Jézus Krisztus Egyháza jogi képviselői (a továbbiakban: panaszosok) azért fordultak hivatalomhoz mert sérelmezték, hogy egyes megyei rendőr-főkapitányságok idegenrendészeti osztályai a külföldi állampolgárságú misszionáriusok huzamos tartózkodási engedélyének kiadásához munkavállalási engedélyt kérnek.
	Panaszosok abban kérték állásfoglalásomat, hogy a külföldiek magyarországi munkavállalásának engedélyezéséről szóló 7/1991. (X. 17.) MüM. rendelet 5. § (1) bekezdésének k) pontja alkalmazása során az Utolsó Napok Szentjei Jézus Krisztus Egyházának az Egyesült Államokból hazánkba érkező misszionáriusai egyházi személynek minősülnek-e.

A vizsgált alkotmányos jog: 

	A jogállamhoz, valamint az ebből eredő jogbiztonsághoz való jog /Alkotmány 2. § (1) bekezdése/.

Az alkalmazott jogszabályok:

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló  1993. évi LIX. törvény

1. § Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának (a továbbiakban: országgyűlési biztos) feladata, hogy az alkotmányos jogokkal kapcsolatban tudomására jutott visszásságokat kivizsgálja vagy kivizsgáltassa, és orvoslásuk érdekében általános vagy egyedi intézkedéseket kezdeményezzen [Alkotmány 32/B. § (1) bek.].

16. § (1) Az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság [29. § (1) bek.], illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) eljárása, ennek során hozott határozata (intézkedése), illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.

17. § (1) Az országgyűlési biztos a hozzá benyújtott beadványt - a (2) bekezdésben foglalt kivétellel - köteles megvizsgálni. A célszerűnek tartott intézkedést - e törvény keretei között - maga választja meg.

(3) Az országgyűlési biztos vizsgálati lehetősége az 1989. évi XXXI. törvény hatálybalépését követően indult eljárásokra terjed ki.

(4) Ha az ügyben jogerős határozat született, az országgyűlési biztoshoz ennek közlésétől számított egy éven belül lehet beadvánnyal fordulni.

25. § Ha az országgyűlési biztos álláspontja szerint az alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásság valamely jogszabály vagy az állami irányítás egyéb jogi eszköze fölösleges, nem egyértelmű rendelkezésére, illetve az adott kérdés jogi szabályozásának hiányára (hiányosságára) vezethető vissza, a visszásság jövőbeni elkerülése érdekében javasolhatja a jogalkotásra, illetve az állami irányítás egyéb jogi eszköze kiadására jogosult szervnél a jogszabály (állami irányítás egyéb jogi eszköze) módosítását, hatályon kívül helyezését vagy kiadását. A megkeresett szerv állásfoglalásáról, illetve esetleges intézkedéséről hatvan napon belül értesíti az országgyűlési biztost.

A vizsgálat megállapításai:

	Az Alkotmány 32/B. § (1) bekezdése szerint az országgyűlési biztos feladata, hogy az alkotmányos jogokkal kapcsolatban tudomására jutott visszásságokat kivizsgálja, vagy kivizsgáltassa és orvoslásuk érdekében általános, vagy egyedi intézkedéseket kezdeményezzen. A biztosok akkor folytathatnak vizsgálatot, illetve olyan esetben tehetnek ajánlást, ha valamely hatóság vagy közszolgáltató döntése, eljárása, vagy mulasztása alkotmányos jogot sért vagy veszélyeztet. 
	Az Alkotmány hivatkozott rendelkezése alapján megállapítható, hogy az alkotmányos visszásság megállapításához az országgyűlési biztosnak először azt kell feltárnia, hogy a hatóság vagy közszolgáltató mely döntése, eljárása, vagy mulasztása okozott sérelmet, illetve ennek veszélye fennáll-e, majd meg kell vizsgálnia, hogy ez mely alkotmányos joggal hozható összefüggésbe. Előfordulhat, hogy az országgyűlési biztos álláspontja szerint az alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásság valamely jogszabály vagy az állami irányítás egyéb jogi eszköze fölösleges, nem egyértelmű rendelkezésére, illetve az adott kérdés jogi szabályozásának hiányára (hiányosságára) vezethető vissza és a visszásság jövőbeni elkerülése érdekében az említett norma módosítását, hatályon kívül helyezését vagy kiadását javasolja. Az országgyűlési biztosnak az 1993. évi LIX. tv. 25. § alapján tett ajánlása azonban nem általános érvényű "állásfoglalás", hiszen míg előbbi egy konkrét sérelemhez kötődik, utóbbi általános érvényű iránymutatást tartalmazó jogértelmezés lenne. Az Alkotmánybíróság 60/1992. (IX. 17.) AB határozatában elvi éllel mutatott rá arra, hogy a "központi állami szervektől származó jogi iránymutatást tartalmazó leíratok, körlevelek, iránymutatások, útmutatók, állásfoglalások és egyéb informális jogértelmezések, amelyek nem a jogalkotásról szóló 1987. évi XI. tvörvény garanciális szabályainak betartásával kerülnek kiadásra, sértik az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiság alkotmányos követelményét. Jogbizonytalanságot teremtenek, kiszámíthatatlanná teszik a jogalanyok, a jogalkalmazó szervek magatartását".
	Figyelemmel arra, hogy panaszosok beadványa nem tartalmaz olyan adatot, amely alapján megállapítható lenne, hogy valamely hatóság vagy közszolgáltató egyedi döntésével, eljárásával, vagy mulasztásával okozott sérelemre, illetve ennek veszélyére utalna, a panaszt hatáskör hiányában elutasítom.

Budapest, 1999. június 14.

Dr. Polt Péter