OBH 8684/1996.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: Dr. Zsiga Jánosné
Az eljárás megindítása

N.I.M. panaszos Hivatalunkhoz 1996. november 29. napján benyújtott beadványában azt sérelmezte, hogy a Budaörsi Rendőrkapitányságon P.J. és két társa ellen még 1995. július 24. napján tett feljelentésére az adott esetben eljáró szabálysértési hatóságtól semmiféle választ nem kapott.

Mivel az adott esetben felmerült az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiság tartalmi elemét képező jogbiztonság sérelmével összefüggésben az Alkotmány 8. §-a (1) bekezdésében előírt alapjog tiszteletben tartásának sérelme; vizsgálatot rendeltem el. Ennek keretében felkértem a Pest Megyei Főügyészséget az érintett szabálysértési hatóság mulasztásával kapcsolatos vizsgálat lefolytatására. 

A tényállás és a vizsgálat megállapításai

1./ N.I.M. panaszos a Budaörsi Rendőrkapitányság Bűnügyi Osztályán 1995. július 24. napján jegyzőkönyvbe foglalt feljelentésében P.J., S.I. és B.Zs. veszélyes fenyegetés miatti felelősségre vonását kérte. A feljelentésben foglaltak szerint különélő  házastársa, P.J. az előző napon a Budakeszi, Fő u. 176. szám alatti söröző konyhájába zárta, s onnan csak a zárórát követően tudott eltávozni. Ebben a helyzetben az elkövetők azzal fenyegették meg, hogy a nyakát kitekerik, megölik akkor, ha a sörözőt még egyszer felkeresi. 

A Budaörsi Rendőrkapitányság vezetője az országgyűlési biztos f. évi április 22. napján kelt megkeresésére 1997. május 26. napján kelt válaszában azt a tájékoztatást adta, hogy az ügy a szabálysértési szakterület nagy leterheltsége miatt csak most került elbírálásra. A válaszhoz mellékelt 02466/1995. szabs. számú határozatot a Budaörsi Rendőrkapitányság, mint I. fokú szabálysértési hatóság 1997. május 21. napján hozta meg és az eljárást elévülés, illetve bizonyítottság hiánya címén megszüntette.

2./ Kezdeményezésünkre a Pest Megyei Főügyész által elrendelt ügyészi törvényességi felügyeleti jogkörben lefolytatott vizsgálat megállapításainak lényege a következő:

A feljelentésben leírt tényállás a Btk. 175. § (1) bekezdésébe ütköző személyi szabadság megsértése bűntettének alapos gyanúját kelti, s e hivatalból üldözendő bűncselekmény alapján közömbös volt, hogy a feljelentő szabálysértési felelősségre vonást kért. Az adott esetben tehát a bűncselekmény alapos gyanúját keltő tényállásrészt, továbbá az azzal összefüggésben álló veszélyes fenyegetés szabálysértését kimerítő tényállítást tartalmazó feljelentést a maga egészében, a Be. 126. §-a alapján kellett volna elbírálni. Minthogy a jelen esetben a bűncselekmény alapos gyanúját keltő tényállásrész elbírálását is a szabálysértési eljárás tárgyává tették, ezért a szabálysértési hatóság a hatáskörét túllépve járt el az ügyben.

Mindemellett a szabálysértési határozat a szabálysértésekről szóló 1968. évi I. törvény (Sztv.) rendelkezéseit is megsértette, amikor az elkövetők ellen folyt szabálysértési eljárást elévülés és bizonyítottság hiányában szüntette meg, egyaránt hivatkozva az Sztv. 48. § (1) bekezdés a.) pontjára és d.) pontjára. Az elévülés beállta után ugyanis a szabálysértési hatóságnak már nincs lehetősége a bizonyítékok mérlegelésére, ennélfogva a határozat a megszüntetés alapjaként csupán az elévülésre hivatkozhatott volna.

Az ügyészségi vizsgálat mindezen túlmenően a jelen eljárással kapcsolatban ügyészi intézkedésre okot adó egyéb jogszabálysértéseket és annak  nem minősülő más hiányosságokat is megállapított. 

3./ Az adott ügy  körülményei alapján tehát végső soron helytállónak tartom - az összegzően értékelő - azt az ügyészi megállapítást, amely szerint a P.J. és két társa ellen veszélyes fenyegetés miatt folyt szabálysértési eljárást a szakszerűtlenség, az indokolatlan késedelem jellemezte. 

A fentebb részletezett jogszabálysértésekre tekintettel a Pest Megyei Főügyész az ügyészi intézkedésre illetékes Budaörsi Városi Ügyészséget a szabálysértési határozat elleni óvás benyújtására és a feljelentésnek a Be. szabályai szerinti elbírálására utasította, mivel a feljelentés szerinti bűncselekmény elévülése még nem történt meg. Ezen túlmenően a vizsgálat alapján megállapított, az eljárási szabályokat sértő egyéb mulasztásokra figyelemmel a Főügyész az óvás benyújtása mellett felszólalás és szignalizáció benyújtására is utasítást adott. 

Mindezekből következően tehát a szóban forgó esetben részletezett tények alapján egyértelműen megállapítható, hogy az előljáróban hivatkozott jogbiztonság követelményének, mint alkotmányos alapelvnek sérelme folytán alkotmányos visszásság keletkezett. 

A visszásság orvoslására az Obtv. 20. §-a (1) bekezdésében írtak szerinti ajánlástól azonban eltekintettem, mindenek előtt azért, mivel az ügyben eljáró ügyészség ezen orvoslásra irányuló intézkedéseket a maga részéről már megtette. 
Mindemellett - amint arra a Pest Megyei Főügyész is hivatkozott - a személyi felelősségnek fegyelmi eljárás keretében történő tisztázására irányuló kezdeményezésre azért nem kerülhet sor, minthogy a rendelkezésre álló adatokból kitűnően az ügyben érintett rendőrkapitányság vezetője - mint a fegyelmi jogkört gyakorló munkáltató - a fegyelmi vétségként értékelhető mulasztásokról három hónapnál régebben tudomást szerzett, s ezért  - a fegyveres szervek hivatásos állományú tagjainak szolgálati viszonyáról szóló 1996. évi XLIII. törvény 122. § b.) pontjában foglaltak alapján - fegyelmi eljárás már nem indítható. 

Budapest, 1997. november 

Dr. Polt Péter