OBH 8263/1996.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: dr. Zséger Barbara
Az eljárás megindulása

Panaszos beadvánnyal fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, melyben kifogásolja a mozgáskorlátozottaknak járó parkolási engedély iránti kérelmének első- és másodfokon történő elutasítását.
Megállapított tényállás

Panaszos 1962-ben versenyzés közben súlyos térdsérülést szenvedett, melyet két ízben is próbáltak műtéttel rendbehozni, sikertelenül. Bal térdének állapota miatt tömegközlekedési eszközt nem tud igénybevenni. Orvosi vélemény alapján személygépkocsi szerzési támogatásban részesült, mivel mozgáskorlátozottsága az 50%-ot elérte. 1985-ben parkolójegyet kapott, melyet azóta is folyamatosan érvényesítettek. 

Az 164/1995. (XII. 27.) Korm. rendelet 1996-os módosítása után az 1996. január 1-jét megelőzően kiállított I. és II. fokú szakvélemények közlekedési kedvezmény iránti kérelemhez nem használhatóak. A panaszos által 1996-ban előterjesztett parkolási engedély iránti kérelméhez új orvosi szakvéleményt kellett csatolnia, mely szerint azonban nem súlyos mozgáskorlátozott, így a jegyző a kérelmet elutasította. A kérelmező a határozat ellen azért élt jogorvoslattal, mert az orvosi szakvéleményben foglaltakkal nem értett egyet, véleménye szerint állapota az évek során nem javult. A közigazgatási hivatal másodfokon az elsőfokú határozatot helybenhagyta. 

A határozatok ellentmondásosak. Az I. fokú határozat szerint a panaszos a megkívánt 7 ponttal szemben mindössze 6 ponttal rendelkezik, ezért el kellett utasítani. A II. fokú határozat azt tartalmazza, hogy a kérelmező az I. fokú orvosi vélemény szerint mindössze 5 ponttal rendelkezik. A határozat indoklása tovább részletezi a pontszámokat, így a II. fokú orvosszakértői vélemény szerint a panaszosnak csupán 4 pontja van.

Az ügy jogszabályi háttere

1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól

"26. § (1) A közigazgatási szerv köteles a határozathozatalhoz szükséges tényállást tisztázni. Ha ehhez a rendelkezésre álló adatok nem elegendők, hivatalból vagy kérelemre bizonyítási eljárást folytat le."

"43. § (1) A határozatnak tartalmaznia kell:
c) az indokolásban a megállapított tényállást és az annak alapjául elfogadott bizonyítékokat; az ügyfél által felajánlott, de mellőzött bizonyítást és a mellőzés indokait; az eljárt szakhatóságok megnevezését és azokat a jogszabályokat, amelyek alapján a közigazgatási szerv a határozatot hozta,"

"48. § (1) A közigazgatási szerv a határozatot név-, szám- vagy számítási hiba és más hasonló elírás esetén – a szükséghez képest az ügyfél meghallgatása után – kijavíthatja vagy kicserélheti."

Az érintett alkotmányos jog:

Az Alkotmány 2. § (1) bekezdése:

 "A Magyar Köztársaság független demokratikus jogállam." 

A vizsgálat megállapításai

Az I. fokú elutasító határozat szerint a panaszos a megkívánt 7 ponttal szemben csupán 6 ponttal rendelkezik. A II. fokú határozat indoklásában hivatkozik a megfellebbezett döntés alapjául szolgáló tényállásra, de 5 pontot említve. A határozatok ellentmondó adatokat tartalmaznak a megállapított tényállás tekintetében és ezzel jogbizonytalanságban hagyják az állampolgárt.

Panaszos joggal elvárhatja, hogy a fellebbezése elutasítását tartalmazó határozat az I. fokú határozat által megállapított tényállást pontosan, annak szövege szerint megfelelően tartalmazza

Az Alkotmánybíróság egyik határozata (9/1992. AB hat.) szerint: "Az Alkotmány 2. § (1) bekezdése kimondja, hogy "a Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam”. Az Alkotmánynak ez az általános rendelkezése a köztársaság alapértékeit nyilvánítja ki: a függetlenséget, a demokráciát és a jogállamiságot. A jogállamiság elvét az alaptörvény további rendelkezései részletezik, e szabályok ugyanakkor nem töltik ki teljes egészében ezen alapérték tartalmát, ezért a jogállam fogalom értelmezése az Alkotmánybíróság egyik fontos feladata...
3. A jogállam nélkülözhetetlen eleme a jogbiztonság. A jogbiztonság az állam – s elsősorban a jogalkotó – kötelességévé teszi annak biztosítását, hogy a jog egésze, egyes részterületei és az egyes jogszabályok is világosak, egyértelműek, működésüket tekintve kiszámíthatóak és előreláthatóak legyenek a norma címzettjei számára. Vagyis a jogbiztonság nem csupán az egyes normák egyértelműségét követeli meg, de az egyes jogintézmények működésének kiszámíthatóságát is."

Alapvető elvárás tehát a jogalkalmazókkal szemben, hogy jogi aktusaik világosak, egyértelműek, hatásukat tekintve a címzettek számára kiszámíthatóak legyenek.

Ugyanakkor a jogállamiság követelményéből fakadó jogbiztonság, mint alkotmányos alapelv az állampolgárokat csak közvetve érinti az állami szabályozó rendszeren keresztül. A nem megfelelő hatósági határozat sérti a jogbiztonság elvét, az állampolgár tekintetében alkotmányos visszásság azonban csak akkor keletkezik, ha az állampolgárt érdeksérelem éri, vagy a hatósági magatartás más alkotmányos jogainak sérelmével jár. 

1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól meghatározza a közigazgatási határozatok alaki kellékeit. Jelen esetben a határozat indoklása hibás, de a panaszost ezzel összefüggésben érdeksérelem nem érte, mivel a pontszám helyes feltüntetése esetén sem lenne jogosult a támogatásra. 

Alkotmányos visszásság hiányában ajánlással nem élek.

Budapest, 1997. május 14.

Dr. Polt Péter