OBH 2545/1996.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: dr. Katona Anikó

Az eljárás megindulása:

D.J. önkormányzati képviselő, dr. K.K. és T.L. lakásszövetkezeti elnökök beadvánnyal fordultak az Országgyűlési Biztos Hivatalához, melyből kiderült, hogy javaslatukkal megkeresték az Ipari, Kereskedelmi és Idegenforgalmi Minisztérium államtitkárát is, és problémájuk megoldásához a Hivatal támogatását kérik.

Beadványukban előadták, hogy Dunaújváros jellegéből adódóan az állampolgárok nagy többsége mellékvízmérő órával felszerelt lakásokban él. A monopol helyzetben lévő közszolgáltató Rt bejelentette, hogy az 1991. évi XLV. törvény, illetve a 38/1995. (IV. 5.) Kr. jelenleg hatályos rendelkezéseire tekintettel - megfelelő díj ellenében - megkezdte a vízórák felülvizsgálatát, mivel azok hitelességi ideje többnyire lejárt.
Ez kb. húszezer mellékvízmérő hitelesítését jelenti, a szolgáltató ajánlata alapján 2.000. -Ft/db körüli (ÁFA nélkül) összegért. 

A beadványt tevők szerint a jelenlegi jogi szabályozás nem biztosítja a jogegyenlőséget, mivel a társasházi ill. szövetkezeti lakások tulajdonosait hátrányosan érinti a családi házzal rendelkezőkkel szemben.
A családi házak esetében az ingatlanon belül elhelyezett bekötési vízmérő a szolgáltató tulajdonában van, így ebből adódóan a hitelesítés díja is a szolgáltatót terheli, melynek költségét természetesen a fogyasztó által fizetett díjba beépítették. Ugyanakkor az általuk fizetendő vízdíj azonos a tömbösített lakóépületekben lakókéval.
Ezek az órák azonban ugyanolyan funkciót töltenek be, mint a tömb épületekben lévő mellékvízmérők, melyek jelenleg csak költségmegosztóként működnek, mivel az ingatlanon mért vízhasználat szempontjából a bekötési vízmérőn mért vízmennyiség az irányadó.

A kérdés megoldásának lehetőségét a panaszosok abban látják, hogy a rendelet módosítása eredményeképpen a szolgáltató által üzemeltetett ún. primer vízhálózati rendszer a mellékvízmérőket is foglalja magába és így funkciójukat tekintve bekötési vízmérőként lesznek kezelhetők. A rendelet teremtse meg annak lehetőségét, hogy a fogyasztó a mellékvízmérőket a szolgáltató tulajdonába adja annak fejében, hogy az órák időszakos hitelesítésének kötelezettsége illetve az ezzel kapcsolatban felmerülő költségek a továbbiakban a szolgáltatót terheljék.
Javasolják továbbá a jogszabály módosítását abban is, hogy a hitelesítés ne az években kifejezett időtartamhoz, hanem az óra által áteresztett víz mennyiségéhez, futamteljesítményéhez igazodjon. Ezt indokolná az is, hogy az egyéni fogyasztóval kötött szolgáltatási szerződésben a díjfizetés alapja a két leolvasás között mért futamteljesítmény.
Az órák hitelesítésének módjára szintén kidolgoztak egy megoldást, mely alkalmazásával a hitelesítés az órák kiszerelése nélkül megoldható lenne.
Legsürgősebb feladatnak azt tartják a panaszosok, hogy a jogszabályban rögzített 8 éves hitelesítési időtartamot a jogalkotó emelje meg, mert ha ez nem történik meg, a szolgáltatók a Kr. 19. § (2) bekezdésére hivatkozva felmondják a szolgáltatási szerződést, azáltal kényszerítve a tulajdonosokat az órák hitelesítésére.

Érintett alkotmányos jog:

- Az  Alkotmány 2. § (1) bekezdése kimondja, hogy a Magyar Köztársaság demokratikus jogállam. A jogállamiság egyik tartalmi eleme a jogbiztonság. A jogbiztonság megköveteli a normák egyértelműségét és az egyes jogintézmények kiszámíthatóságát.

- Az Alkotmány 64. §-a szerint a Magyar Köztársaságban mindenkinek joga van arra, hogy egyedül vagy másokkal együttesen írásban kérelmet vagy panaszt terjesszen az illetékes állami szerv elé.

Érintett jogszabályok:

- 1991. évi XLV. törvény a mérésügyről

- 171/1996. (XI. 26.) Korm. rendelettel módosított 127/1991. (X. 9.) Korm rendelet
Vízmérők (hideg és meleg vízre):	 
	 	 	 bekötési és törzshálózati vízmérők	  4 év
	 	 	 mellékvízmérők elszámolásra	  6 év
	 	 	 mellékvízmérők költségmegosztásra 	   korlátlan

- 38/1995. (IV. 5.) Korm. rendelet a közműves ivóvízellátásról és a közműves szennyvízelvezetésről
a) bekötési vízmérő: az ellátásba bekapcsolt ingatlanok vízhasználatának mérésére szolgáló, a bekötővezeték végpontjára telepített műszer,
c) mellékvízmérő: a bekötővezeték végpontjára telepített bekötési vízmérő után beépített – a fogyasztó vagy a szolgáltató tulajdonát képező – vízmérő;
(2) A szolgáltatás feltételeit tartalmazó szerződési ajánlatot a szolgáltató az ivóvízellátásba vagy szennyvízelvezetésbe való bekötés esetén a megépítéséhez adott hozzájárulással együtt megküldi a fogyasztónak, aki azt a kézbesítéstől számított 15 napon belül aláírásával elfogadja, vagy véleményeltérését közli.
(3) Közös bekötés esetén az ingatlantulajdonosok külön szerződésben a létesítmény közös használatából eredő jogokat és kötelezettségeket rögzítik. A közös bekötést kezdeményező kérelemhez csatolt szerződés tartalmazza:
17. § (3) Az ingatlanon mért vízhasználat szempontjából a bekötési vízmérőn mért vízmennyiség az irányadó. A bekötési vízmérő és az elkülönített vízhasználatokat mérő mellékmérők fogyasztási különbözete elszámolásának módját a szolgáltatási szerződésben kell szabályozni.
19. § (1) A szolgáltató a tulajdonában levő vízmérőknek a mérésügyi jogszabályokban előírt időszakos hitelesítéséről saját költségén köteles gondoskodni.
(2) A fogyasztó saját költségén köteles gondoskodni a tulajdonában lévő mellékvízmérő hitelesíttetéséről. A hitelesíttetés elmulasztása esetén a szolgáltató az elkülönített mérőeszközzel mért fogyasztás elszámolására vonatkozó szolgáltatási szerződést 15 napos határidővel jogosult felmondani.

A vizsgálat megállapításai:

A bekért iratok alapján kiderült, hogy az illetékes szervek válaszát - melyet 1997. április 17-én postázott a minisztérium - előzetes egyeztetés és konzultáció előzte meg, melyben részt vettek az ügyben érintett állami szervek.

A beadvány azon részére, mely szerint a mellékvízmérők hitelesítése ne években vagy ne ilyen alacsony időtartamhoz kötve történjen; a 171/1996. (XI. 26.) Korm. rendelet már korábban változást hozott, mely az elszámolási mellékvízmérők érvényességének időtartamát 4 évről 6 évre emelte és rendelkezett a költségmegosztó mellékvízmérőkről.

Az Országos Mérésügyi Hivatal pedig kidolgozott és 1996. végéig szétküldött egy, a vízmérők helyszíni ellenőrzésévek technológiájára vonatkozó útmutatót.

A rendelet módosítása a mellékvízmérők költségmegosztó statuszának bevezetésével tehát többek között lehetővé tette az első hitelesítés korlátlan időtartamra szóló érvényességének bevezetésével és a fogyasztók képviselői által végrehajtható helyszíni ellenőrzésekkel a fogyasztók költségeinek csökkentését.
Ehhez azonban - mint azt az OMH is hozzáteszi - szükség van a lakóközösség együttműködésére és az elszámoláshoz szükséges időszakos mérők leolvasására, ellenőrzésére.

A Közlekedési, Hírközlési és Vízügyi Minisztérium és az OMH válaszát kielégítőnek tartom. A jogi szabályozás alkotmányos visszásságot nem okoz. A szolgáltató eljárása és a hitelesítésért kiszabott árainak vizsgálata -  mint arra a válaszlevélben is találtunk utalást - az illetékes Gazdasági Versenyhivatal hatáskörébe tartozik.

Budapest, 1997. december

Dr. Polt Péter