OBH 2517/1996.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: Dr. Gáspárné dr. Pere Katalin

Az eljárás megindulása

Dr. M. F., budapesti lakos panasszal fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyetteséhez, mert a Budapest Főváros Közigazgatási Hivatala Hatósági Osztálya 07-4366/3/95. számú másodfokú határozatában egyösszegű hadigondozási térítését 100.000 forintban állapította meg, pedig a panaszos állítása szerint 150.000 forintra jogosult. A határozat ellen keresettel fordult a Pesti Központi Kerületi Bírósághoz, majd annak érdekében, hogy legalább a 100.000 forinthoz hozzájusson, elállt keresetétől. Jogosnak tartott igénye érvényesítéséhez azonban az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyetteséhez fordult segítséget kérve.

A panaszos véleménye szerint hadirokkantságának mértékét sérüléseire tekintettel 65 %-ban állapították meg. 1946-ban azonban az akkor hatályos 1933.évi VII. tv. szerint az alábbi járadékosztályi fokozatok szerint történt besorolás:
	I. fokozat: 100 %
	II.   "          : 75 %
	III.   "         : 50 % /50-74 %/
	IV.   "         : 25 %/25-49 %/

Egy-egy fokozaton belül ekkor még a rokkantság %-os eltéréseit figyelmen kívül hagyva állapították meg a járadékot. Értelemszerűen a járadék folyósításával összefüggő iratokban, illetve kimutatásokban sem tüntették fel a %-os különbségeket. Pl. akinek a rokkantsága 50 és 74 % között volt, egységesen III. 50 % kategóriába lett sorolva. 
Árnyaltabb differenciálásnak - egy kategórián belül csak 1949. január 1. utáni besorolások készítésekor volt létjogosultsága, előkészítendő a 4178/1949/VIII.3./ Korm. sz. rendelet végrehajtását. A szóban forgó rendelet ugyanis a IV. járadékosztály eltörlése után  új megszorítást írt elő a pénzellátásban részesíthető kategóriák számára, miszerint a III. járadékosztályba tartozó /50-74 %-os/ rokkantak közül 1949. szeptember 1. után csak az kaphatott /egyéb korlátozás nem lévén/ pénzellátást, akinek hadifogyatkozása legalább a 65 %-ot elérte. Ezért a " III.50%" megjelölés helyett III/a. 65 % és III/b. 50 % kategóriákra differenciálták. Vagyis:
	1949. január 1. előtt a 65 %-os rokkantság jelölése:
	III. 5O %, az 1949. januári felülvizsgálat után: III/a. 65 %

Érintett alkotmányos jogok

Szociális biztonsághoz való jog /Alk. 70/E. § (1-2) bek.

Alkalmazott jogszabályok

A hadigondozásról szóló 1994. évi XLV. törvény /Hdt./ 
3. § (1) A hadirokkantat a hadieredetű fogyatkozás /2. § g/ pont/ által bekövetkezett munkaképesség-csökkenésének mértéke szerint, I., II., III., IV.  és V. járadékosztályba kell sorolni.
(2) Az I. járadékosztályba tartozik az a hadirokkant, aki hadieredetű fogyatkozása következtében munkaképességét teljesen, 100 %-ban elvesztett,
- a II. járadékosztályba tartozik az a hadirokkant, aki legalább 75 %-ban, de 100 %-nál kisebb mértékben:
- a III. járadékosztályba tatozik az a hadirokkant, aki legalább 65 %-ban, de 75 %-nál kisebb mértékben,
- a IV. járadékosztályba tartozik az a hadirokkant, aki legalább 50 %-ban, de 65 %-nál kisebb mértékben,
- az V. járadékosztályba tartozik az a hadirokkant, aki legalább 25 %-ban, de 50 %-nál kisebb mértékben vesztette el munkaképességét.

10. § (1) Az a hadirokkant, hadiözvegy és volt hadiárva, akinek az 1949.január 1-je előtt megállapított hadigondozotti pénzellátását ezen időpontot követően politikai okból megszüntették, az elmaradt pénzellátás kompenzálására egyösszegű térítésre jogosult. 
(2) A térítés mértéke:
I. járadékosztályba sorolt hadirokkant esetén 250.000 forint,
II. járadékosztályba sorolt hadirokkant esetén 200.000 forint,
III. járadékosztályba sorolt hadirokkant esetén 150.000 forint,
IV. járadékosztályba sorolt hadirokkant esetén 100.000 forint, 
V. járadékosztályba sorolt hadirokkant, valamint
a hadiözvegy esetén 75.000 forint.
a volt hadiárva részére 50.000 forint. 

Megállapított tényállás

A panaszos hadirokkant. A hadigondozásról szóló 1994. évi XLV. tv.szerint hadirokkant járadékra és egyösszegű térítésre tarthat igényt. A járadék megállapítása 65 %-os rokkantságára tekintettel megtörtént. Az egyösszegű térítés megállapításához a tv. végrehajtásáról rendelkező 113/1994/VIII.31./ Korm. rend. 5.§ (2) bekezdése szerint az 1949.január 1-je előtt megállapított hadieredetű fogyatkozás százalékát vették figyelembe. A panaszos a megállapító határozat ellen nem élt jogorvoslati lehetőségével.

A korabeli hadigondozási törvény /1933. évi VII. tc./ a jelenleg hatályos 1994. évi XLV. törvénnyel /Hdt/ teljesen azonos módon kizárólag a járadékosztályba sorolás alapján állapította meg a hadirokkant számára a járadék összegét. Tehát teljesen közömbös volt, hogy valaki 74 %-os hadirokkant, vagy 50 %-os hadirokkant, a járadék összege a III. járadékosztályba soroltaknak járó összeg volt. 

Az egyösszegű térítés annak az elvett pénzellátásnak a helyébe lép, amelyet 1949. január 1-je után elvontak az érintett hadirokkanttól. 

Az egyösszegű térítés megállapításához a Hdt. végrehajtásáról rendelkező 113/1995./VIII.31./ Korm. rendelet 5. § (2) bekezdése szerint az 1949. január 1-je előtt megállapított hadieredetű fogyatkozás százalékos mértékét kell figyelembe venni.  A panaszhoz csatolt Zalavidéki Körjegyzőség 99/1946. számú, 1946. augusztus havában kelt kimutatása 19. sorszámán M. F.-t  II. járadékosztályba sorolt hadirokkantként nevesíti. Ez a Hdt. IV. járadékosztályának /50%/ felel meg.

A szintén becsatolt 1949-ből származó felülvizsgálat utáni átsorolást tartalmazó iraton II/a. járadékosztályú 65 %-os hadirokkantként szerepel, de ez a besorolása 4178/1949. /VIII.3./ Korm. rendelet alapján történt, ezért az egyösszegű térítés megállapításánál nem vehető figyelembe, tekintettel az előzőekben említett 113/1994. /VIII.31./ Korm. rendelet 5. § (2) bekezdésében foglaltakra. 

A fenti tényállás alapján megállapítható, hogy a Budapest Fővárosi Közigazgatási Hivatal Hatósági Osztálya jogszerűen járt el, amikor a panaszos részére 100.000 forint egyösszegű térítést állapított meg. 
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettese alkotmányos jogsérelmet nem állapított meg, a vizsgálatot lezártnak tekinti.

Budapest, 1997. május 22.

Dr. Polt Péter