OBH 2064/1996.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: dr. Simon János

Az eljárás megindulása:
	A panasszal beadványában néhai barátja rendkívüli halálát követő államigazgatási eljárást - ügyszám: 145-1-1241/1995 -, illetve az annak során kapott téves tájékoztatását, a vele szemben alkalmazott méltánytalan bánásmódot, a hibás adatkezelést sérelmezi. Hivatkozik arra is, hogy panasza alapján 1996. január 15.-én személyesen  meghallgatta a budapesti rendőrfőkapitány és egy későbbi időpontban annak bűnügyi helyettese is, de a szóbeli ígéreteken kívül panaszára érdemi választ  nem kapott. Méltánytalannak tartja, hogy az Őt alaptalanul feljelentő és súlyos bűncselekmény elkövetésével hamisan vádoló Tudós Xénia ellen az említett vezetők ígéretei ellenére sem indítottak eljárást.
	Tekintettel arra, hogy a jelzett sérelmek összefüggnek a Magyar Köztársaság Alkotmánya 2. § (1) bekezdésében rögzített jogállamisághoz, illetve annak elengedhetetlen elemét képező jogbiztonsághoz való alkotmányos joggal, a vizsgálatot  az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16. § (1) bekezdése alapján megindítottam. Ennek során a törvény 18. § (3) bekezdésére hivatkozva az ügy felülvizsgálatára kértem fel a Budapesti Rendőrfőkapítányság vezetőjét.

Megállapított tényállás:
	A panaszos barátja 1995. június 14.-én a Korányi Kórházban halt meg. Halálát követően válófélben lévő felesége hatósági boncolást kért a hálál okának tisztázása érdekében. Kérelmében olyan feltételezésekre is hivatkozott, amelyek valósságuk esetén kétségessé tehették volna a halál természetes módon való bekövetkezését. Az előterjesztett kérelemre a BRFK Rendkívüli Haláleseti Alosztálya által elrendelt hatósági boncolást követően az igazságügyi orvos szakértő megállapította, hogy az elhalt személy súlyos betegség következtében természetes módon halt meg. Az eljáró hatóság e megállapításra alapozva eljárását megszüntette.
	A halottat - más temetető jelentkezésének hiányában - a panaszos temetette el. A hozott határozat ellen jogorvoslati kérelmet az arra jogosultak nem terjesztettek elő, csak a panaszos csak a panaszos fordult személyét érintő gyanú sérelmével a főkapitányság vezetőihez. Az általa előadottakat jogorvoslati kérelemnek tekintették. A másodfokú eljárás nem talált okot az első fokú határozat megváltoztatására, így azt helybenhagyta. Majd levélben értesítette a panaszost, hogy a sérelmezett beadványban foglaltak nem merítették ki a hamis vád törvényi tényállásában foglaltakat, ezért további eljárást nem folytat. A panaszos személyiségi jogainak megsértése miatt magánvádas eljárást kezdeményezett.

A vizsgálat megállapításai:
	A megállapított tényállás alapján azt vizsgáltam, hogy a boncolási kérelem előterjesztése, illetve az amiatt rendkívüli halálesetként kezelendő esemény kivizsgálása során a hatóságok eljárása,  megfelelt-e a jogbiztonság követelményének. 
	Az Alkotmány 2. § (1) bekezdése szerint "A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam." Az Alkotmánybíróság a jogállamiság alapvető követelményét akként határozta meg,  "hogy a közhatalommal rendelkező szervek a jog által meghatározott keretek között, a jog által megállapított működési rendben, a jog által a polgárok számára megismerhető és kiszámítható módon szabályozott korlátok között fejtik ki tevékenységüket." Több határozatában is a jogállamiság "leglényegesebb, nélkülözhetetlen, alapvető, elengedhetetlen elemeként" a jogbiztonságot rögzíti. Álláspontja szerint a jogbiztonság megköveteli, hogy " - az állampolgárok jogait és kötelességeit a törvényben megszabott módon kihirdetett és bárki számára hozzáférhető jogszabályok szabályozzák, - meglegyen a tényleges lehetőség arra, hogy a jogalanyok magatartásukat a jog előírásaihoz tudják igazítani,..". E követelményeknek a hatóság eljárása, jogalkalmazó tevékenysége során is érvényesülnie kell. 
	Az ügyre vonatkozó részletes szabályokat az eltűnt személyek felkutatásának és a rendkívüli halálesetek kivizsgálásának rendjéről szóló 23/1994. (X. 26.) BM rendelet, a rendkívüli halál esetén követendő orvosi eljárásról szóló 11/1983. (IX. 22.) EüM-BM-IM együttes rendelet, illetve a Büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. törvény ( a továbbiakban Be. ) tartalmazza.
	A 23/1994. (X. 26.) BM rendelet 2. § (1) Az eltűnt személy felkutatásáról, valamint a rendkívüli haláleset kivizsgálásáról bejelentésre vagy hivatalból a rendőrség gondoskodik. 4. § (1) E rendelet alkalmazásában rendkívüli az olyan halál, amelynek természetes módon való bekövetkezését a körülmények kétségessé teszik, különösen, ha a) bekövetkezésének körülményei egyértelműen nem zárják ki, hogy a halált bűncselekmény okozta;... d) gyógykezelés során következett be, és az orvosi vagy a gyógykezeléssel összefüggő más foglalkozási szabályszegés gyanúja merült fel;
 5. § (1) Az eltűnt személy felkutatása és a rendkívüli haláleset kivizsgálása - a (2) és (3) bekezdésben meghatározott kivételekkel - a rendőrkapitányság hatáskörébe tartozik. (2) Első fokon a megyei, fővárosi rendőr-főkapitányság jár el...e) a 4. § (1) bekezdése d) pontjában meghatározott esetben.
	A 11/1983. (IX. 22.) EüM-BM-IM együttes rendelet 1. § (1) Rendkívüli halál esetén a holttest hatósági boncolását kell elrendelni. 5. § Rendkívüli halál esetén a hatósági boncolás elrendeléséről, valamint a holttestnek a halál bekövetkezése helyéről való elszállításáról a rendőrség intézkedik.
BH1992. 665. A rendkívüli haláleset kivizsgálását lezáró rendőrhatósági határozat közigazgatási határozat és bíróság által felülvizsgálható [1957. évi IV. tv. 3. § (3) bek., 42. § (1) bek., 72. § (1) bek., 1972. évi II. tv. 64. § (3) bek., 39/1974. (XI. 1.) MT r. 7. § d) pont, 1/1990. (I. 10.) BM r. 244. pont, 11/1983. (IX. 22.) EüM-BM-IM r. 1. §, (2) bek., 5. §].
6. § (1) A holttest hatósági boncolása esetén a halottvizsgálati bizonyítványt - az erre a célra rendszeresített "halottvizsgálati bizonyítvány" című nyomtatványűrlapon - a hatósági boncolást végző orvos állítja ki és ő gondoskodik az ehhez szükséges adatok beszerzéséről is. (2) A hatósági boncolást végző orvos a halottvizsgálati bizonyítvány
a) két példányát átadja a haláleset bejelentésére kötelezettnek (a meghalt személlyel egy lakásban élő személynek, elsősorban a hozzátartozóknak) a halálesetnek az anyakönyvvezetőnél való bejelentése végett,
	A rendkívüli halálesetek kivizsgálásának rendjére vonatkozó szabályok alapján megállapítottam, hogy rendkívüli halál esetén hatósági boncolást kell tartani. Az ilyen eljárást pedig a hatóság bejelentésre vagy hivatalból akkor rendel el, ha a halál természetes módon való bekövetkezését a körülmények kétségessé teszik. A feleség ezirányú kérelme egyértelműen indokolttá tette a rendkívüli halálesetre vonatkozó eljárás elrendelését. Ennek rendjét, megállapításait a panaszos nem is vitatta, jogorvoslati kérelmet sem terjesztett elő. Az üggyel kapcsolatos panaszát, helyesen jogorvoslati kérelemnek minősítették és az első fokú eljárást felülvizsgálták. Az előterjesztettek alapján nem volt indokolt, hogy az első fokú határozatot megváltoztassák, ezért azt, a másodfokú eljárásban is helybenhagyták. Az eljárás lefolytatásában jogsértés nem történt, ezért alkotmányos visszásság nem állapítható meg.
	A szóban forgó ügyben a panaszos az eljáró hatóság tevékenységét lényegében azért sérelmezte, mert az  nem indított büntetőeljárást, az elhalt felesége boncolási kérelmében leírtak miatt. Megalapozottsága esetén e mulasztás kétségtelenül alkalmas lenne alkotmányos visszásság okozására. A Be. 16. § (1) bekezdése ugyanis előírja, hogy" A nyomozó hatóságok feladata a bűncselekmények gyors és alapos felderítése, valamint a bűncselekmények elkövetőinek felelősségre vonásához szükséges eljárási cselekmények elvégzése. "Az 5. § (1) bekezdése értelmében viszont a büntetőügyekben eljáró hatóságok feladata a tényállás alapos és hiánytalan tisztázása, az országgyűlési biztos pedig nem büntető ügyben eljáró hatóság, így nincs  lehetőségem, sem a büntető eljárás megindításához szükséges alapos gyanú megállapítására, sem pedig az ahhoz szükséges bizonyítékoknak a nyomozó hatóságok helyett történő további mérlegelésére. A hatóságok a nyomozás elrendeléséről a bizonyítási eszközök és bizonyítékok felhasználásáról szabadon döntenek. Ebben őket csak az köti, hogy a felderítésre váró tényállás szempontjából mi a jelentős adat, vagy tény. A bizonyítékok értékelésének szabadsága folytán a hatóságok a bizonyítási eszközöket és bizonyítékokat egyenként és összességükben szabadon értékelik és meggyőződésük szerint bírálják el.
	A fentiekre alapozott megkeresésemre a főkapitányság vezetője azt a tájékoztatást adta, hogy a feleség boncolási kérelme bűncselekményre utaló adatot, tényt nem tartalmazott, ezért azt nem tekintették feljelentésnek. Annak alapján így, büntetőeljárás elrendelésére sem kerülhetett sor. A panaszosnak a személyét ért sérelem orvosolására magánvádas eljárásban lehetősége volt. Az ügy  felülvizsgálata során arra vonatkozó értékelhető adat, tény nem merült fel, hogy a panaszost tévesen tájékoztatták, adatait hibásan kezelték, vele szemben méltánytalan bánásmódot alkalmaztak volna.
	Tekintettel arra, hogy a vizsgált ügyben nem állapítható meg az eljáró rendőri hatóság részéről mulasztás, vagy jogsértés, ezért alkotmányos visszásság hiányában vizsgálatomat lezárom. Megállapításaimról az érintetteket jelentésem megküldésével értesítem.

Budapest, 1998. augusztus 11.

Gönczöl Katalin