OBH 1963/1996.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: Dr. Kántor Ferenc

Az eljárás megindítása:

S. J. budapesti lakos panasszal fordult az Országgyűlési Biztos Hivatalához. Beadványában  sérelmezte, hogy a Legfelsőbb Bíróság ítéletében részére kárpótlás címén,    további 66.000 forintot állapított meg, melynek kiszolgáltatásához szükséges intézkedés megtételével az Országos Kárrendezési és Kárpótlási Hivatal (OKKH) késlekedik. A rendelkezésemre álló információk alapján az alkotmányos visszásság fennállását kizárni nem lehetett, az ügyben vizsgálatot rendeltem el, s megkerestem az OKKH elnökét.

Megállapított tényállás: 

Panaszos állítása szerint 1940. január 1-től, 1944. október  14-ig munkaszolgálatos, majd 1945. június 3-ig deportált volt. Ennek alapján kérte a kárpótlás megállapítását.

Az OKKH panaszos kérésének részben  helyt adva, az 1993. június 2-án kelt határozatában 88.000 forint névértékű kárpótlási jegy kiadását rendelte el.
Panaszos keresetet nyújtott be a Fővárosi Bírósághoz, az OKKH határozatának felülvizsgálata céljából. A Fővárosi Bíróság panaszos részére további 66.000 forint névértékű kárpótlási jegy kiadását rendelte el. Az első fokú bíróság ítélete ellen az OKKH fellebbezett, panaszos viszont nem. 

A Legfelsőbb Bíróság (Kf. III.25987/1994/3. sz. ítéletében) - a fellebbezés keretei közt - az első fokú bírósági ítéletet megvizsgálta és megállapította, hogy a panaszos részére megállapított és fellebbezéssel érintett első fokú bírósági ítélet megfelel a kárpótlás megállapítása tekintetében a jogszabályoknak. A Legfelsőbb Bíróság azt is észlelte, hogy az Alkotmánybíróság (1/1995. (II. 8.) AB hat.) határozata alapján a panaszost nemcsak az első fokú bíróság által megállapított, hanem a teljes munkaszolgálati idejére megilleti a kárpótlás. Miután panaszos fellebbezést nem nyújtott be, ezért a Legfelsőbb Bíróság az első fokú bíróság ítéletét az OKKH fellebbezésére tekintettel helyben hagyta.
A Legfelsőbb Bíróság  ítélete 1995. augusztus 28-án került kezbesítésre az OKKH részére. Az OKKH - a Legfelsőbb Bíróság ítéletében foglaltak figyelembevételével - panaszos részére további 66.000 forint névértékű kárpótlási jegy kiadását rendelte el, 1996. június 4-én hozott és 1996. október 21-én postázott határozatában.

Jogszabályi háttér:

Az 1949. évi XX. törvény 2. § (1) bekezdése:

"2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam."

Az 1992. évi XXXII. törvény 3. § (1) bekezdés c) pontja:

"3. § (1) A 6–8. §-ban meghatározott kárpótlás jár a személyes szabadságot súlyosan, 30 napot meghaladóan korlátozó következő sérelmekért:

c) munkaszolgálat;"  

1/1995.  (II. 8.) AB határozat 3; 4; 5. pontja

"3. Az Alkotmánybíróság megállapítja, hogy az életüktől és szabadságuktól politikai okból jogtalanul megfosztottak kárpótlásáról szóló, módosított 1992. évi XXXII. törvény 3. § (1) bekezdés c) pontjának "közvetlenül a harcoló alakulat kötelékében teljesített" szövegrésze, 3. § (1) bekezdés d) és e) pontja, továbbá 9. § e) és f) pontja alkotmányellenes, ezért e rendelkezéseket megsemmisíti.
A törvény 3. § (1) bekezdés c) pontja a következő szöveggel marad hatályban:
[3. § (1) A 6–8. §-ban meghatározott kárpótlás jár a személyes szabadságot súlyosan, 30 napot meghaladóan korlátozó következő sérelmekért:]

"c) munkaszolgálat;"

4. A törvény 3. § (1) bekezdés c) pontjának megsemmisített szövegrésze visszamenőlegesen, 1992. július 2. – a törvény hatálybalépésének – napjával, a további megsemmisített rendelkezések pedig azon a napon vesztik hatályukat, amikor hatályba lép az e rendelkezéseket is újraalkotó külön, vagy a határozat 5. pontja szerinti törvény.

5. Az Alkotmánybíróság megállapítja, hogy az Országgyűlés elmulasztotta a diszkrimináció elkerülése érdekében vállalt, a törvény 20. § (3) bekezdésében meghatározott jogalkotói feladatát. Ezért felhívja az Országgyűlést, hogy e határozat 2. pontjában foglalt alkotmányos követelmények figyelembevételével a törvény 20. § (2) bekezdése szerinti további kárpótlási törvényt 1995. szeptember 30-ig alkossa meg. Egyben – legkésőbb eddig az időpontig – teremtse meg azokat az eljárási feltételeket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy a törvény 3. § (1) bekezdés c) pontja alkotmányellenes szövegrészének visszamenőleges hatályú megsemmisítése folytán keletkezett igények jogosultjai követeléseiket érvényesíthessék.

A vizsgálat megállapításai:

A panaszos, részére az OKKH által 1996. október 21-én postázott határozatában a Legfelsőbb Bíróság ítéletében foglaltakkal egyezően megállapított 66.000 forint, továbbá az OKKH korábbi határozatában megállapított 88.000 forint, összesen 154.000 forint névértékű kárpótlási jegyet a határozatban megjelölt pénzintézetnél felveheti.
Panaszost azonban további kárpótlás is megilleti, melyet a Legfelsőbb Bíróság a panaszos fellebbezésének hiányában megállapítani nem tudott. További kárpótláshoz panaszos csak azt követően juthat hozzá, ha az országgyűlés biztosítja az Alkotmánybíróság 1/1995. (II. 8.) AB határozata 5. pontja harmadik mondatában írt feltételeket. Ugyanis csak e feltételek megteremtése után - ezek figyelembevételével - lesz jogosult az OKKH panaszos részére további, a panaszost egyébként jogosan megillető kárpótlást megállapítani. 

A vizsgálat megállapítása szerint:

1.	Az OKKH-nak panaszos részére a Legfelsőbb Bíróság ítélete szerinti határozatát, az ítéletnek a Hivatal részére történt kézbesítését követő 6 hónapon belül (1991. évi XXV. törvény 12. § (5) bek. a) pontja), legkésőbb 1996.  február 28-ig meg kellett volna hoznia, mely ügyintézési határidőt több mint 6 hónappal túllépte, s az ügyintézési határidő törvényben előírt módon történő meghosszabbítása iránt sem intézkedett. Az OKKH ezzel alkotmányos visszásságot idézett elő.

2.	Az Alkotmánybíróság említett számú határozatában - 1995. február 8-án - felhívta az Országgyűlést, hogy legkésőbb 1995. szeptember 30-ig teremtse meg azokat az eljárási feltételeket, melyek szükségesek ahhoz, hogy az 1992. évi XXXII. törvény 3. § (1) bekezdés c) pontja alkotmányellenes szövegrészének visszamenőleges hatályú megsemmisítése folytán keletkezett igények jogosultjai követelésüket érvényesíthessék. Az Országgyűlés e kötelezettségének a mai napig nem tett eleget, ezzel a mulasztásával alkotmányos visszásságot idézett elő.

Érintett alkotmányos jogok: 

Az Alkotmány 2. § (1) bekezdése szerint "A Magyar Köztársaság független demokratikus jogállam."
Az alkotmány idézett rendelkezésének lényeges tartalmát jelentő jogbiztonság elvét sértette

a) az Országos Kárrendezési és Kárpótlási Hivatal azzal, hogy panaszos ügyében az ügyintézési határidőt túllépte,
b)	az Országgyűlés, mert a kérdést rendező jogszabály megalkotásának elmulasztásával gátolja panaszos kárpótlására vonatkozó igénye érvényesítésének lehetőségét.  

A j á n l á s :

1.	Felkérem az Országos Kárrendezési és Kárpótlási Hivatal elnökét, hogy vizsgálja meg - hatáskörének keretei között -  a jelentésben foglaltak kialakulásához vezető körülményeket és a vizsgált egyedi üggyel azonos esetekben az alkotmányos visszásság elkerülése érdekében tegye meg a szükséges intézkedéseket. 

2.	Felkérem az Országgyűlés Alkotmány- és Igazságügyi Bizottsága elnökét, hogy az Alkotmánybíróság 1/1995. (II. 8.) AB. sz. határozata 5. pontjának harmadik mondatában foglaltak teljesítésének elmulasztása következtében előállt alkotmányos visszásság megszüntetése érdekében az adott kérdés jogi szabályozása céljából tegye meg a szükséges intézkedéseket.

Jelentésem egy példányának megküldésével az Országgyűlés Elnökét, valamint a panaszost tájékoztattam. Jelentésemet a benne foglalt ajánlás megvalósítása és érdemi állásfoglalás kialakítása céljából - az 1993.  évi LIX. törvény 21. § (1) bekezdésében foglaltaknak megfelelően - az OKKH elnökének, továbbá - az 
1993. évi  LIX. törvény 25. §-ra hivatkozással  - az Országgyűlés Alkotmány- és Igazságügyi Bizottságának Elnökének küldöm meg.  

Budapest, 1996. december 3.

Dr. Polt Péter