OBH 1147/1996.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: dr. Kántor Ferenc

Az eljárás megindítása

Cs. F-né dunaújvárosi Iakos panasszal fordult az Országgyűlési Biztos Hivatalához. Panaszbeadványában sérelmezte, hogy két testvérével együtt 1992. október 5-én benyújtott kárpótlás iránti kérelmüket az eljáró hivatal azzal utasította el, hogy nem megfelelő vagyonkérő lapot töltöttek ki.

Mivel a rendelkezésemre álló információk alapján az alkotmányos visszásságot kizárni nem lehetett, ezért az eljárást 1996. április 10. napján megindítottam. Megkerestem az Országos Kárrendezési és Kárpótlási Hivatal, illetve a Tolna Megyei Kárrendezési Hivatal Elnökét, s kértem az ügyben keletkezett valamennyi irat megküldését. A megyei Hivatal megküldte panaszos ügyében keletezett iratokat, az OKKH pedig tájékoztatott az ügy körülményeiről.

Megállapított tényállás

Cs. F-né  és édestestvérei kárpótlás iránti kérelmet terjesztett elő.
Vagyoni kárpótlási kérelmükben a Kpt l. és a Kpt II. alapján, melyben elhunyt édesapjuk tulajdonát képező családi ház és az ebben elhelyezkedő vállalkozás után kértek és kaptak kárpótlást, egyenként 113.000.- Ft értékben. Az iratok áttanulmányozása a kárpótlás mértéke megállapításának a helyességét mutatja. Panaszos ezt kevésnek tartja, mondván, hogy a kőfaragó műhelyből elvitt sírkövek értéke szakértő szerint 2.200.000.- Ft.

Elhunyt édesapjuk által elszenvedett hadifogság után is kértek kárpótlást, de kérelmüket a hivatal elutasította azzal az indoklással, hogy "egyéb sérelem elszenvedése miatt" nem jár kárpótlás.

Jogszabályi háttér

1991. évi XXV. törvény 1. §
(1) Részleges kárpótlás (a továbbiakban kárpótlás) illeti meg azokat a természetes személyeket, akiknek magántulajdona az állam által 1939. május 1-jét követően alkotott, az 1. és 2. számú mellékletben felsorolt jogszabályok alkalmazása által sérelmet szenvedett.

2. § (1) Kárpótlásra jogosult:
a) a magyar állampolgár,
(2) Ha az (1) bekezdésben meghatározott jogosult (a továbbiakban volt tulajdonos) elhalálozott, a kárpótlásra leszármazója, ennek hiányában túlélő házastársa tarthat igényt.
(3) A leszármazók kizárólag az elhalt felmenő után, a felmenőt megillető rész erejéig, egymás között egyenlő arányban jogosultak kárpótlásra. Ha valamely leszármazó elhalt és nincs leszármazója, az elhaltat megillető tulajdoni hányad után kárpótlás nem jár.

3. § (1) A kár mértékét átalányértékben kell meghatározni. Az egyes vagyonelemek átalányértékét a 3. számú melléklet tartalmazza.
(3) Az (1) és (2) bekezdésben szabályozott átalányérték magában foglalja az ingóságok értékét is.

3. számú melléklet az 1991. évi XXV. törvényhez
A kár mértékének meghatározásához figyelembe veendő átalányértékek a különböző vagyonelemeknél:
a) Az ingatlan (a lakás, az üzlet, a műhely és az üres belterületi telek) alapterülete után

3. számú melléklet

A kárpótlás alapjául szolgáló érték (Ft/m2)
Fővárosban
mai lakbérövezet szerint 
I. (+25%) 2000 
II.(+10%) 1500 
lll. (normál) 1000
városban (mai közig. besorolás szerint) 800 
Egyéb településen 500
Üres belterületi építési telek 200

b) A vállalatok esetén az állandó alkalmazottként foglalkoztatottak létszámától függően

AIkalmazottak száma 
A kárpótlás alapjául szolgáló érték (ezer Ft)
0-	2 fő	150
3-	5 fő	500
6-	10 fő	700
11-	20 fő	1000
21-	50 fő	1700
51-   100 fő	2500
100-  200 fő	5000
minden további megkezdett 100 fő után további 1000

1992. évi XXXII. törvény
3. § (1) A 6-8. §-ban meghatározott kárpótlás jár a személyes szabadságot súlyosan, 30 napot meghaladóan korlátozó következő sérelmekért:
d) a szovjet szervek által történt kényszermunkára hurcolás, továbbá a szovjet bíróság politikai indítékú ítélete, vagy más szovjet hatóság intézkedése alapján végrehajtott szabadságelvonás;
5. § (1) A 3. § (1) bekezdésében említett sérelmekért kárpótlásra az életben lévő sérelmet szenvedett, halála esetén az jogosult, aki a szabadságelvonás idején és a sérelmet szenvedett halálakor vele házasságban élt (a továbbiakban: túlélő házastárs).

A vizsgálat megállapításai

1. A leszármazók részére a sérelmet elszenvedő elhunyt édesapa után a Hivatal egyenként 113.000.- Ft vagyoni kárpótlást állapított meg. Ez az összeg megfelel a hatályos jogszabályok előírásainak.

2. Leszármazóként a szovjet hadifogságot elszenvedő elhunyt édesapa után kárpótlás nem jár. Kárpótlásra csak a túlélő házastárs jogosult, de mivel már ő sem él, így kárpótlásra jogosult nincs. A leszármazók - így panaszos - kérelmének elutasítás is jogos volt.

A kérelmet elutasító határozat indokolása, - miszerint "egyéb sérelem elszenvedése miatt" nem jár kárpótlás - nem helytálló -, ugyanis az elutasítás helyes indoka az 1992. évi XXXII. törvény 3. § (1) bekezdés d) pontjában megjelölt sérelem elszenvedésért, a sérelmet elszenvedő halála esetén a leszármazó kárpótlásra nem jogosult.

3. A vagyoni ügyben eljáró hivatal helyesen állapította meg a kárpótlás mértékét, a személyi sérelem ügyében eljáró Hivatal helyesen utasította el panaszos és testvérei kérelmét, de az elutasítás indoka nem helytálló.

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LlX. törvény 16. § (1) bekezdése szerint az országgyűlési biztos akkor jogosult eljárni, ha megítélése szerint valamely hatóság, illetve közszolgáltatást végző szerv eljárása, ennek során hozott határozata, illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében panaszost állampolgári jogaival összefüggésben sérelem érte vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésére álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.
Mindezek alapján a panasz vizsgálata során megállapítottam, hogy alkotmányos jogsértés nem történt. A panaszost a jelentésben foglaltakról 1996. június 5-én kelt levelemben tájékoztattam.

Budapest, 1996. június 5.

Dr. Polt Péter