OBH 1615/1995.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: dr.Csóré Erika

Az eljárás megindulása

B.Gy. elítélt (Szegedi Börtön és Fegyház) 1995. október 17-én panasszal fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosa hivatalához, melyben több hatóság eljárását és intézkedését is panaszolta.
A beadványban a panaszos jogerős szabadságvesztés büntetését végrehajtó Szegedi Börtön és Fegyház eljárását kifogásolta, amely a hivatalos szervekhez küldött beadványait nem, vagy nem megfelelő időpontban továbbította, amelyek sok esetben nem érkeztek meg a címzetthez, illetve az ilyen szervezetekhez küldött ajánlott levelének feladását megtagadta.
Előadta, hogy hamis vád alapján ítélték szabadságvesztésre, s az igazság kiderítése érdekében tett feljelentéseire a hatóságok nem kielégítő módon reagáltak, illetve bizonyítási indítványait nem vették figyelembe.

A megállapított tényállás

Alapügy:
B.Gy. ellen 1991. január 3-án 1 rb. nyereségvágyból elkövetett emberölés kísérlete és 2 rb. csalás bűntette miatt indult büntetőeljárás. Az élet elleni bűncselekmény miatti nyomozást a Somogy Megyei Rendőrkapitányság folytatta le és az első fokon eljárt Somogy Megyei Bíróság 1992. december 18-án meghozott B.723/1993/10.sz. ítéletében 13 évi szabadságvesztés büntetéssel sújtotta B.Gy.-t. 1993. év tavaszán a másodfokon eljáró Legfelsőbb Bíróság Bf. IV. 1157/1993/10.sz. jogerős határozatával 11 évre mérsékelte a kiszabott büntetést.
Az alapügyhöz kapcsolódó büntető és polgári eljárások:
B.Gy. 1994. március 5-én feljelentést tett a Siófoki Városi Bíróságnál Á.J. (a kísérleti stádiumban maradt élet elleni bűncselekmény sértettje) ellen rágalmazás és becsületsértés miatt, az 1991. évben folyt nyomozás során tett vallomására alapozva. A feljelentésében arra is utalt, hogy Á.J. a rendőrséget félrevezette hamis állításával és hamis tanúkat kért fel.
Az első fokon eljáró bíróság az eljárást elkésettség okából megszüntette. A végzés ellen B.Gy. fellebbezéssel élt. A másodfokon eljáró bíróság Bf.281/1994/1.sz. végzésével 1994. április 13-án az elutasító határozatokat hatályon kívül helyezte és az iratokat áttette a Somogy Megyei Főügyészséghez. A határozat indoklása rámutatott arra, hogy B.Gy. feljelentő feljelentésében egyrészt Á.J.-t hamis tanúzással, illetve hamis tanúzásra felbujtással, másrészt az alapügyben a nyomozás során eljárt személyeket hivatali visszaéléssel vádolta, azaz hivatalból üldözendő bűncselekmény elkövetésének alapos gyanúja miatt a feljelentést nem a magánvádas eljárás szabályai szerint kell elbírálni.
A magánvádas eljárás megindításával párhuzamosan B.Gy. feljelentést tett K.B. és Sz.B. - az alapügy nyomozásában részt vevő rendőrök - ellen is a Kaposvári Ügyészségi Nyomozó Hivatalnál, állítva, hogy a két rendőr vesztegetés, ill. hivatali visszaélés bűntettét követte el a nyomozás során.
A nyomozó hivatal - feljelentés kiegészítése után - a nyomozást elrendelte, majd 1994. január 17-én kelt Nyom. IV/1/191/1993. sz. határozatával, bizonyítékok hiányában megszüntette az eljárást.
Eljárást kezdeményezett azonban B.Gy. ellen hamis vád bűntette miatt. Az említett ügyben 1996. január 19-én tartott tárgyalást a bíróság.
B.Gy. polgári pert indított a Belügyminisztérium ellen közigazgatási jogkörben okozott kár megtérítése iránt. A P.20394/94.sz. perben a Baranya Megyei Bíróság hozott ítéletet, amelyet B.Gy. a büntetés-végrehajtási intézetben 1995. február 23-án vett át, fellebbezése azonban csak 1995. március 16-án érkezett meg a bírósághoz. A fellebbezést a megyei bíróság elkésettség okából elutasította. B.Gy. igazolási kérelmet terjesztett elő arra hivatkozva, hogy a Szegedi Fegyház és Börtön Parancsnoksága továbbította késedelmesen a fellebbezést. A Legfelsőbb Bíróság 1995. október 9-én kelt határozata helyt adott az igazolási kérelemnek.
A Somogy Megyei Bíróság B.617/1994/1. számú végzésével B.Gy. ellen folyamatban volt bűnügyben (alapügy) előterjesztett perújítási kérelmét elutasította arra hivatkozva, hogy B.Gy. nem jelölt meg olyan újabb bizonyítékot, amely valószínűvé tenné a felmentését vagy lényegesen enyhébb büntetés kiszabását.
B.Gy. 1995. december 1-jén a szegedi büntetés-végrehajtási intézetben az Országgyűlési Biztos Hivatalának munkatársával történt személyes találkozás során előadta, hogy bár fellebbezéssel élt a Somogy Megyei Bíróság határozata ellen, a Legfelsőbb Bíróságnak a perújítási kérelem elutasítását helyben hagyó határozatát már nem vette át, mivel eredeti beadványát sem perújítási kérelemnek tekintette.
B.Gy. fogvatartásával kapcsolatos büntető és fegyelmi eljárások:
B.Gy. 1994. március 13-án a Szegedi Ügyészségi Nyomozó Hivatalnál feljelentést tett hivatali visszaélés bűntette miatt, mert a büntetés-végrehajtási intézetből az általa megírt leveleket nem megfelelően továbbítják, illetve a hivatalos szerveknek írt levelet ellenőrzik. A Szegedi Ügyészségi Nyomozó Hivatal Ny.223/1994. számú határozatával a nyomozást - bűncselekmény alapos gyanújának hiányában - megtagadta. A határozat indoklása rámutat arra, hogy az 1979. évi 11. tv. 36.§ (5) bek. d/ pontja szerint az elítélt levelezése - a hatóságokhoz és a nemzetközi szervezetekhez írott levelek kivételével - a büntetés-végrehajtási intézet biztonsága szempontjából ellenőrizhető, s az ellenőrzés lehetőségéről az elítéltet tájékoztatni kell. A nyomozó hivatal arra alapozta a nyomozást megszüntető határozatát, hogy az említett jogszabályi előírás megszegése csak akkor valósítja meg a hivatali visszaélés bűncselekményét, ha azt jogtalan hátrány okozásának vagy jogtalan előny megszerzésének célzatával követik el. Miután ez a feljelentésből nem következik, a hatóság megtagadta a nyomozást. Felhívta ugyanakkor a figyelmet arra, hogy a feljelentésben foglalt tényállítás - bizonyítottsága esetén - fegyelmi vétség megállapítására lehet alkalmas, s fegyelmi eljárás lefolytatását kezdeményezte a büntetés-végrehajtási intézet parancsnokánál. B.Gy. panasszal fordult a Csongrád Megyei Főügyészséghez, amely 1.B.1037/1994.sz. alatt a panaszt, mint alaptalant elutasította.
A Szegedi Fegyház és Börtön parancsnoka F-38/1994.sz. alatt D.Z. bv. őrgy., F-42/1994. sz. alatt pedig R.I. bv.őrgy. ellen indított fegyelmi eljárást. A büntetés-végrehajtási intézet parancsnoka a bizonyítási eljárás lefolytatása után mindkét fegyelmi eljárást bizonyítottság hiányában megszüntette.
A fegyelmi eljárás lefolytatása után B.Gy. hivatali visszaélés bűntettének elkövetése miatt feljelentéssel élt Cs.A., a szegedi büntetés-végrehajtási intézet parancsnoka ellen a Szegedi Ügyészségi Nyomozó Hivatalnál. Az említett hatóság Ny. 495/1994. sz. alatt - bűncselekmény hiányában - megtagadta a nyomozást. A határozat ellen B.Gy. által előterjesztett panaszt - annak alaptalanságát megállapítva - a Csongrád Megyei Főügyészség utasította el 1.B. 2374/1994. sz. alatt. B.Gy. által előterjesztett ismételt panasz érkezésekor kioktatta panaszost, hogy egyet nem értése esetén felülvizsgálati kérelemmel fordulhat a Legfőbb Ügyészséghez.

Az ügy jogszabályi háttere

A jogerősen lezárt büntető ügyekben történő perújításról az 1973. évi I. tv. XI. fejezete rendelkezik. A törvény a  terhelt javára akkor teszi lehetővé perújítási eljárás lefolytatását, ha az alapügyben akár elmerült, akár fel nem merült tényre vonatkozó olyan új bizonyítékot hoznak fel, amely valószínűvé teszi a terhelt felmentését vagy lényegesebb enyhébb büntetés kiszabását, illetve az eljárás megszüntetését. Helye lehet perújítási eljárás lefolytatásának - többek között - akkor is, ha az alapügyben hamis vagy hamisított bizonyítékot használtak fel. ez utóbbi esetben azonban csak az esetben, ha a perújítási okként megjelölt bűncselekmény elkövetését jogerős ítélet állapította meg és e bűncselekmény a bíróság határozatát befolyásolta. A terhelt javára irányuló perújítási kérelmet az ügyészségen lehet előterjeszteni, a perújítás megengedhetősége tárgyában azonban a bíróság dönt.
Az Alkotmány 57.§ (5) bekezdése alkotmányos jogként fogalmazza meg a jogorvoslati jogot, amikor kimondja, hogy a Magyar Köztársaságban a törvényekben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan bírói, államigazgatási vagy más hatósági döntés ellen, amely jogát vagy jogos érdekét sérti. Ennek megfelelően a fellebbezés lehetőségét csak törvény zárhatja ki, de a jogorvoslati joggal való élés lehetőségét jogalkalmazó szerv nem korlátozhatja.
A büntetések és az intézkedések végrehajtásáról rendelkező 1979. évi 11. tvr. 36.§ (1) bek. g/ pontja az elítéltek jogai között sorolja fel a büntetés-végrehajtási intézetben és a büntetés-végrehajtástól független szervhez közérdekű bejelentés, panasz, kérelem és jognyilatkozat előterjesztéséhez fűződő jogát. Az (5) bek. d/ pontja szerint az elítélt levelezése a büntetés-végrehajtási intézet biztonsága szempontjából ellenőrizhető. Ez alól kivételt képeznek az elítéltek által a hatóságokhoz és a nemzetközi szervezetekhez küldött levelek, beadványok, amelyeket a büntetés-végrehajtási intézetek ellenőrzése nélkül, zárt borítékban kötelesek továbbítani a címzetteknek.
A Büntetés-végrehajtási Szabályzatról rendelkező 8/1979. (VI.30.) IM rendelet 22.§-a szerint az elítélt panaszt terjeszthet elő és kérheti egyéi sérelme orvoslását, amelynek elintézésére a büntetés-végrehajtási intézet szakszolgálata illetékes. Ha az elítélt nem tartja panasza elintézését kielégítőnek, úgy az intézet parancsnokához fordulhat, vagy közvetlenül is olyan kérdésekben, amelyek a parancsnok jogkörébe tartoznak.
Ugyan e jogszabály 143.§ (2) bekezdése csupán az előzetes letartóztatásban lévő személyek vonatkozásában rendelkezik arról, hogy részükre a büntetőeljárással kapcsolatban érkező hatósági iratokat haladéktalanul kézbesíteni kell. Az egyéb peres vagy nemperes bírósági, illetve államigazgatási határozatok haladéktalan kézbesítéséről nem rendelkezik a jogszabály. Hasonló kötelezettséggel a jogerős szabadságvesztésüket töltő elítéltek vonatkozásában sem terheli meg a büntetés-végrehajtási intézet személyzetét a jogalkotó.
A büntetés-végrehajtási testület fegyelmi szabályzatát a 108/1982. IM számú utasítás tartalmazza.

A vizsgálat megállapításai

A vizsgálat megállapításai a panaszos személyes meghallgatására, a 108/1982. IM számú utasítás beszerzésére, valamint az Igazságügyi Minisztérium Büntetés-végrehajtási Osztályával történő konzultációra épülnek.
Fentiek alapján megállapítható, hogy B.Gy. elítélt által a különböző hatóságokhoz címzett beadványok továbbítása - az elítéltnek címzett és személyes birtokában tartott hivatalos iratok tetemes mennyiségéből következtethetően -  időben és rendben megtörtént. A panaszos alkotmányos joga sérült akkor, amikor a Baranya Megyei Bíróság P.20394/94. sz. perben hozott ítélete ellen bejelentett fellebbezését a Szegedi Börtön és Fegyház késedelmesen továbbította. Ezt a jogsérelmet a Legfelsőbb Bíróság 1995. október 9-én kelt határozata - amely helyt adott az igazolási kérelemnek - orvosolta, de a vizsgálat során megállapítottam, hogy a hatályos jogszabályi rendelkezések nem tartalmazzák az elítéltek jogorvoslati joga érvényesülésének egyértelmű és határozott feltételeit.
Az Igazságügyi Minisztérium Büntetés-végrehajtási Főosztályának tájékoztatása szerint a Büntetés-végrehajtási Szabályzat tervezete - várhatóan - az alábbi szövegezéssel fogja tartalmazni a büntetés-végrehajtási intézet ezirányú kötelezettségét: "Az elítélt által írt, illetve részére érkezett levelet, illetve egyéb küldeményt legkésőbb a második munkanapon az elítélt részére továbbítani, illetve részére haladéktalanul átadni köteles az intézet." Az előkészítés stádiumában lévő szabályozás azonban nem oldja meg a jelenleg jogerős szabadságvesztés büntetésüket töltő elítéltek jogorvoslati jogának érvényesíthetőségét.
B.Gy. beadványában azt is panaszolta, hogy hamis vád alapján ítélték szabadságvesztésre, s az igazság kiderítése érdekében tett feljelentéseire a hatóságok nem kielégítő módon reagáltak, illetve bizonyítási indítványait nem vették figyelembe. Mint azt a vizsgálati jelentés tényállási része is tartalmazza, a panaszosnak az alapüggyel kapcsolatban tett tényállításaival kapcsolatosan - hamis vád bűntette elkövetésének gyanúja miatt - jelenleg is folyik egy büntetőeljárás, amely már bírósági szakaszban van. Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 29.§ (1) bek. f/ pontja értelmében az országgyűlési biztos hatásköre nem terjed ki a bíróság által jogerősen még el nem bírált ügyek vizsgálatára, ennek megfelelően B.Gy. ezirányú panaszát nem vizsgáltam.
B.Gy.-nek az ellene élet elleni bűncselekmény kísérlete miatt folyt - s jogerősen lezárt - büntető ügyével kapcsolatos panasza szorosan összefügg az előbb említett, folyamatban lévő eljárás kimenetelével. B.Gy. azonban nincs elzárva attól, hogy az alapügyben bármikor perújítási kérelmet terjesszen elő, ha olyan új tény vagy bizonyíték merül fel, amely a jogerősen elbírált cselekmény miatt kiszabott büntetés lényeges mérséklését, vagy az elítélt felmentését valószínűsítik. A perújítási kérelem megengedhetőségére és elbírálására azonban csak a bíróságnak van hatásköre.

Az érintett alkotmányos jogok

Az országgyűlési biztos eljárása során a Magyar Alkotmány 57.§ (5) bek.-ben biztosított alkotmányos jogot vizsgálta az üggyel kapcsolatban: "A Magyar Köztársaságban a törvényekben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan bírói, államigazgatási vagy más hatósági döntés ellen, amely jogát vagy jogos érdekét sérti."
A vizsgálat megállapította, hogy alkotmányos visszásság áll fenn, mert a panaszos jogorvoslati jogának érvényesülése - fellebbezésének a büntetés-végrehajtási intézet általi késedelmes továbbítása miatt - veszélybekerült. A vizsgálat megállapította, hogy alkotmányos visszásság áll fenn, mert a panaszos jogorvoslati jogának érvényesülése - fellebbezésének a büntetés-végrehajtási intézet általi késedelmes továbbítása miatt - veszélybe került.
A vizsgálat megállapította, hogy alkotmányos visszásság áll fenn annyiban is, hogy a büntetés-végrehajtási intézetek kötelezettségeinek hiányos szabályozása nem biztosítja megfelelően a büntetés-végrehajtási intézetekben fogva tartott személyek körében a jogorvoslati és a panaszjogra vonatkozó alkotmányos elv gyakorlati érvényesülését.
A vizsgálat megállapította, hogy az üggyel kapcsolatosan más alkotmányos visszásság nem keletkezett.

Ajánlás

Az 1993. évi LIX. törvény 20.§ (1) bek. alapján a következő ajánlásokat teszem:
Az igazságügyi miniszter a büntetés-végrehajtási intézetben fogva tartott személyek jogai érvényesülése feltételei megerősítése érdekében szíveskedjék a szükséges lépéseket megtenni a Büntetés-végrehajtási Szabályzat haladéktalan megalkotására.
A legfőbb ügyész a fennálló jogszabályi rendelkezéseknek megfelelően, a büntetés-végrehajtás felett gyakorolt törvényességi felügyelet keretében szíveskedjék fokozottan ellenőrizni a büntetés-végrehajtási intézetben jogerős szabadságvesztés büntetésüket töltő elítéltek jogorvoslati joga érvényesülésének feltételeit.
A büntetés-végrehajtás országos parancsnoka szíveskedjék kiemelt figyelmet fordítani arra, hogy a büntetés-végrehajtási intézetekben az elítéltek által írt, illetve részükre érkezett leveleket, illetve egyéb küldeményeket haladéktalanul továbbítsák a címzetteknek.

Budapest, 1996. február 1.

Gönczöl Katalin