OBH 1452., 1513., 1514., 2118., 2285., 2585., 2602., 2802., 2910.,
3035., 3107/1995., 2476/1996.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: dr. Izafé Éva

Az eljárás megindulása

Panaszosok különböző időpontokban beadvánnyal fordultak az állampolgári jogok országgyűlési biztosához a vállalkozás keretében végzett személy- és vagyonvédelmi tevékenység átmeneti szabályairól szóló 87/1995.(VII.14.)Korm. rendelet és végrehajtására kiadott 12/1995.(VIII.18.) BM. rendelet tárgyában, mivel az átmeneti szabályozás nem ismeri el a korábbi képesítések megfelelőségét, továbbá kifogásolták a szolgáltatási díjak magas összegét.

A vizsgálatot 1995. október 10-én megindítottam, majd a beszerzett információk értékelését követően 1995. december 8-án kelt levelemmel megkerestem a Belügyminisztérium államtitkárát tekintettel arra, hogy a rendeletek később részletezett előírásai alkotmányos visszásság fennállására engedtek következtetni.

A megkeresésben az államtitkár állásfoglalását kértem, jelezve, hogy annak tartalmától függően teszem meg a további lépéseket.

A megállapított tényállás

Panaszosok egybehangzóan előadják, hogy a Kormányrendelet 23. §-a, valamint a BM rendelet 2. §-a súlyosan sérti szerzett jogaikat, jövőbeni megélhetésüket, munkában való elhelyezkedésüket, továbbá egyéni vagy társasvállalkozásuk további fenntartását veszélyezteti.

Panaszosok egy része alkalmazottként dolgozik olyan egyéni vagy társasvállalkozásnál, ahol a magánszemély vállalkozó, illetve a Gt. profilja személy és vagyonvédelem, más részük különböző ágazati minisztériumok irányítása alá tartozó szerveknél rendészeti tevékenységet végez, különböző beosztásokban.
A harmadik csoport  egyéni és társasvállalkozás személy és vagyonvédelmi profillal.

Munkakörük, vállalkozásuk ellátásához az előírt képesítést megszerezték, erre nem kevés anyagi eszközt fordítottak, különösen egy-egy vállalkozás beindításakor.

Főállású alkalmazott panaszosok sérelmezik, hogy az iskolarendszeren kívüli szakmai oktatásról szóló 7/1988.(II.17.) MT. rendelet alapján testőrképző, vagyon és biztonsági őr tanfolyamon megszerzett képesítést a BM. rendelet szakképesítésként nem ismeri el. 
Ugyancsak igényként jelentkezett a fegyveres biztonsági őrségről szóló 39/1976.(X.30.)MT. sz. rendelet, valamint a végrehajtása tárgyában kiadott 7/1977.(XII.24.)BM. rendelet alapján megszerzett "Polgári fegyveres őr parancsnokképző" középfokú parancsnoki, parancsnokhelyettesi stb. beosztásokra feljogosító oklevél szakképesítésként való elfogadása.

Az új vizsga letétele mintegy 100.000.-Ft (tanfolyam, vizsgadíj, igazolvány).

A vállalkozások szakképesítési háttere az előbb jelzett 7/1988.(II.17.) MT. rendeleten kívül a ma is hatályban lévő 6/1988.(II.12.) MT. rendelet alapján megszerzett rendészeti képesítés. A közületi szervek rendészeti tevékenységét szabályozó rendelet gyakorlatilag 1960-tól él, többszöri módosítás után az újraszabályozás a 6/1988-as MT. rendelettel történt.

E képesítéssel rendelkező panaszosok egybehangzóan sérelmezik, hogy a 12/1995.(VIII.18.) BM. rendelet 2. §-a az így megszerzett közép- és felsőfokú képesítéseket nem ismeri el.

Az ügy jogszabályi háttere

A 87/1995.(VII.14.)Korm. rendelet a vállalkozás keretében végzett személy- és vagyonvédelmi, valamint magánnyomozói tevékenység átmeneti szabályait rögzíti.

A rendelet 2. §-a szabályozza a rendőrhatósági engedély kiadását, előírja, hogy a kérelemhez csatolni kell a személy- és vagyonőri igazolvány másolatát.

A R. 4. §-a kimondja, hogy a személy- és vagyonőri, a magánnyomozói szakképesítés megszerzésére irányuló oktatás és vizsgáztatás tekintetében a szakképesítésért felelős miniszter a Belügyminiszter.

A R. 5. §-a előírja, hogy az igazolvány iránti kérelemhez csatolni kell a szakképesítést nyújtó okmány másolatát.

A R. 23. §-a előírja, hogy 1996. március 1-je után benyújtott engedély iránti kérelmek esetén csatolni kell a magánnyomozói, illetve személy- és vagyonőri igazolvány másolatát. 
A hatálybalépéskor jogszerűen működő vállalkozó a kötelezettségének 1996. március 31-ig tehet eleget.

A 11/1995. (VIII. 18.)BM. rendelet a rendőrhatósági engedély kiadása iránti kérelem esetén 20.000.-Ft, még az igazolvány kiadása, pótlása iránti kérelem esetén 6.000.-Ft szolgáltatási díjat állapít meg.

A 12/1995.(VIII.18.)BM rendelet 2. § (1) és (2) bekezdése tételesen felsorolja a személy- és vagyonőr magánnyomozói képesítésként elfogadott bizonyítványokat, szakképesítéseket. 

A jelenlegi szakképzésről szóló 1993. évi LXXVI. törvény 52. §-a szabályozza az iskolarendszeren kívüli szakképzést.

A hatályos szabályozást megelőzően az iskolarendszeren kívüli szakmai oktatásról a 7/1988.(II.17.)MT. rendelet tartalmazott előírást, e rendelet keretében történt a tanfolyam szervezése, a vagyonvédelmi szakképesítés megszerzése.
További jogszabályi háttér a jelenleg is hatályos 6/1988.(II.12.)MT. rendelet, mely a közületi szervek rendészeti tevékenységét szabályozza, valamint a 39/1976.(XI.30.)MT. rendelet és végrehajtása tárgyában kiadott 7/1977.(XII.24.)BM. rendelet, mely a polgári fegyveres őr részére a parancsnoki, parancsnokhelyettesi stb. beosztásokra feljogosító oklevél megszerzéséről rendelkezik.

A vizsgálat megállapításai

A vállalkozás keretében végzett személyi- és vagyonvédelmi tevékenység átmeneti szabályairól szóló 12/1995. (VII.18.) BM rendelet 2. § (1) és (2) bekezdése tételesen felsorolja a személy- és vagyonőr, magánnyomozói képesítésként elfogadott bizonyítványokat, szakképesítéseket.
A felsorolás nem tartalmazza a korábbi szabályozást nyújtó 24/1987.(VII.22.) MT rendelet (vagyonvédelmi tevékenységről és magánnyomozás tilalmáról) alapján megszerzett képesítések megfelelőségét.
A szakképzésről szóló 1993. évi LXXVI. törvény 52. §-a szabályozza az iskolarendszeren kívüli szakképesítést. A hatályos szabályozást megelőzően az iskolarendszeren kívüli szakmai oktatásról a 7/1988.(II.17.) MT rendelet tartalmazott előírást, e rendelet keretében történt a tanfolyam szervezése, a vagyonvédelmi szakképesítés megszerzése.
A jelenleg folyó tanfolyamokon kiadott bizonyítvány a következőket tartalmazza: "Ezen bizonyítvány a szakképesítésről szóló 1993. évi LXXVI. törvény 3. § (3) bekezdése alapján állam által el nem ismert szakképesítést igazol."

A pontos tényállás megállapítása érdekében felvettük a kapcsolatot a Munkaügyi Minisztérium képviselőjével is, mivel a személy- és vagyonvédelmi képesítések megszerzését a költségvetés támogatja a Munkaügyi Központok szervezésében.
A kapott tájékoztatás szerint csak 1995. I. félévben befejezett őrző-védő képzések költsége országosan 19.560.039.-Ft, tehát közel húszmillió forint. A tevékenységet, a támogatás nyújtását a Munkaügyi Központok évek óta végzik, így ez a szám ma ennek többszöröse.
A panaszban megfogalmazott alkotmányos visszásságra a Belügyminisztérium közigazgatási államtitkárának figyelmét felhívtam, konkrétan rámutatva az 
- eddigi képesítések jövőbeni sorsának rendezetlenségére,
- a hátrányos megkülönböztetésre,
- az előírt új oktatási mód kritikájára,
- a többletkiadások szükségtelenségére akkor, amikor a panaszosok a képesítések 	birtokában vannak.

Ellentmondás van továbbá a BM. rendelet 2. §-ában megfogalmazott képesítések felsorolása és a Belügyminiszter által közzétett közlemény II. fejezet 4. pontjában megfogalmazott szakmai vizsga egyes részei alóli felmentés feltételei között. A panaszosok a 6/1988. MT. rendelet, illetve a korábbi szabályozások alapján közép- és felsőfokú tanfolyamokon vettek részt, féléves vizsgákat tettek, a BM és az ORFK képviselői előtt tett záróvizsgán tantárgyanként osztályzatot kaptak. A következő bizonyítványokat kapták:
	- felsőfokú üzemrendészeti és polgári fegyveres parancsnoki szakképesítő 	  oklevél,
	- középfokú üzemrendészeti vezetői tanfolyam,
	- polgári fegyveres őr parancsnokképző szakképesítés.

Az államtitkár az 1996. január 24-én kelt és érkezett válaszában a megfogalmazott aggályok egy részével egyetértett.
- Jelezte, hogy  az időbeli hatállyal kapcsolatos kérdésekben elfogadja a kifogásokat és lépéseket tesz a változtatásra.
A 87/1995.(VII.14.) Korm. számú rendelet 23. §-át módosítani kívánják a határidők vonatkozásában 1996. március 1-ről 1996. december 1-re, még az 1996. március 31-re vonatkozó határidőt 1996. december 31-re.
- Haladéktalanul intézkednek a 11/1995.(VIII.18) BM rendelet módosítása érdekében, mely a szolgáltatási díjak csökkentésére irányul, valamint a 12/1995.(VIII.18) BM rendelet módosítása érdekében melynek keretében a szakképesítési kört kiegészítenék a közép- és felsőfokú rendész szakképesítéssel (6/1988.(II.12.) MT rendelet).

A BM álláspontja ugyanakkor leszögezi, hogy a BM. rendelet hatályba lépése előtti képesítések - függetlenül a képzés idejétől és árától - már eleve nem is felelhettek meg a Belügyminisztériumi Közleményben szereplő szakmai követelményeknek. 
Rámutat, hogy a Közlemény (mely nem jogszabály) lehetőséget ad a korábban megszerzett ismeretek elismerésére, ezen belül azonban csak a gyakorlati vizsga alóli mentesítésre.

Végezetül közli, hogy a terület törvényi szabályozás előtt áll, mely tervezet már figyelembe veszi az eddigi negatív tapasztalatokat, illetve az érintett vállalkozói kör javaslatait. 

Az érintett 12 ügyben - melyek mögött egyes képesítési formák birtokában (közép- és felsőfokú rendészeti képesítés) több tízezer érintett húzódik meg - megállapítottam, hogy az átmeneti szabályozást nyújtó rendeletek súlyosan sértik a jelenleg személy- és vagyonvédelmi tevékenység keretében működő vállalkozók és alkalmazottak érdekeit, jóhiszeműen szerzett jogait.

A panaszosok a képesítések birtokában vannak, ugyanakkor munkához való alkotmányos joguk ellenére könnyen munkanélkülivé válhatnak.

A 11/1995. BM rendelet melléklete a tevékenység gyakorlásához szükséges szakképzés tartalmi követelményeit - elnevezésével ellentétben - nem állapítja meg, így az adott jogszabály ezzel kapcsolatos rendelkezései nem világosak, nem felelnek meg az egyértelműség, kiszámíthatóság és előreláthatóság követelményének, hanem egyszerűen hiányoznak. Ilyen módon súlyosan sérti a jogbiztonság követelményeit.

Az említett kérdést szabályozó közlemény alkotmányos visszásságot eredményez, hiszen az állampolgárok jogait nem nyilvános és mindenki számára hozzáférhető szabály rendezi. 

Fennáll az alkotmányos visszásság a 87/1995. Korm. rendelet esetében is, mivel nem kellően világos és egyértelmű a vállalkozók alkalmazottait érintő követelmények megállapításában.

A Kormányrendelet teljesen szabályozatlanul hagyja a gazdasági társaságok és egyéni vállalkozók alkalmazásában álló személyekre vonatkozó képesítési előírásokat. Nem lehet ugyanis vita tárgya, hogy például egy Kft. alkalmazottja nem vállalkozó.

Az érintett alkotmányos jogok

Az országgyűlési biztos eljárása során a következő alkotmányos jogokat vizsgálta az üggyel kapcsolatban.

1. Az Alkotmány 2. § (1) bekezdése kimondja, hogy a Magyar Köztársaság független demokratikus jogállam. A vállalkozás keretében végzett személy- és vagyonvédelmi tevékenység szabályozása ellentétes az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében meghatározott jogbiztonság elvével, szerzett jogokat súlyosan sért, a címzettek számára ismételten anyagi terheket ró. 

2. Az Alkotmány 70/B. § (1) bekezdése kimondja, hogy mindenkinek joga van a munkához, a munka és a foglalkozás szabad megválasztásához.
A sérelmezett 12/1995. BM rendelet 2. §-a az eddigi iskolarendszeren kívüli szakmai oktatás keretében szerzett szakképesítéseket nem sorolja fel azon okiratok között, melyek az igazolvány kiadásának feltételei. A munkanélkülieket támogató Munkaügyi Központok felismerve az átképzés szükségességét, évek óta támogatják az ilyen irányú igényeket. A szakmai képesítés elismerésének hiánya pedig ismételten munkanélkülivé teheti azon munkavállalók és munkaadók körét, akik anyagiak hiányában az új szakképesítést nem tudják megszerezni.

Ajánlások

1. Az 1993. évi LIX. törvény 25. § alapján a következő jogszabálymódosítást javaslom:

a) A Belügyminiszter módosítsa a 11/1995.(VIII.18.)BM. rendelet 1. § (1) bekezdés  a) és b) pontjában meghatározott szolgáltatási díjak mértékét, mivel azok aránytalanul magasak. A szabályozás egyértelműen mondja ki, hogy az igazolvány kiadása iránt pontosan kiknek kell folyamodni, a rendelkezés miként vonatkozik az egyéni vagy társas vállalkozás alkalmazottai.

b) A Belügyminiszter módosítsa a 12/1995.(VIII.18.) BM. rendelet 2. §-át.

- Ennek keretében biztosítsa, hogy személy és vagyonőr képesítésként  fogadják el a rendelet hatálybalépésekor jogszerűen működő vállalkozó és minden alkalmazottja által a 7/1988.(II.17.) MT számú rendelet (iskolarendszeren kívüli szakmai oktatás) alapján megszerzett szakirányú képesítést.

- Személy és vagyonőri képesítésnek ismerjék el a rendelet hatálybalépésekor, vagy azt követően a 6/1988.(II.12.) MT. rendelet szerint az ágazati minisztériumok és továbbképző intézmények által a polgári fegyveres őrség (fegyveres biztonsági őrség), az üzemrendészeti állomány tagjai részére szervezett közép- és felsőfokú, éves és kétéves tanfolyamokon szerzett szakképesítést. A közületi szervek rendészeti tevékenységét 1988. március 1-ig az üzemrendészeti szervek szervezéséről szóló 14/1960.(III.24.)Korm. rendelet szabályozta. A megszerzett képesítéseket tehát ezen utóbbi rendelet szerint is el kell ismerni.

- Személy és vagyonőri képesítésként fogadják el a rendelet hatálybalépésekor, vagy azt követően a 39/1976.(X.30.) MT. rendelet és végrehajtása tárgyában kiadott 7/1977.(XII.24.)BM. számú rendelet alapján megszerzett polgári fegyveres őr parancsnokképző szakképesítést.

c) A Belügyminisztérium intézkedjen a 87/1995.(VII.14.)Korm. rendelet 23. §-ában előírt határidők módosításáról.

2. A Belügyminiszter a 12/1995.(VIII.18.) BM. rendelet keretében vizsgálja meg annak lehetőségét, hogy azok a vállalkozók és alkalmazottak milyen módon kaphatnak kártalanítást, akik az átmeneti szabályozás következtében már a vizsga letételére kényszerültek.

Budapest, 1996. március 25.

							Dr. Polt Péter