OBH 1256/1995.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: dr. Kántor Ferenc

Az eljárás megindítása

V.N.K. sályi lakos panasszal fordult az Országgyűlési Biztos Hivatalához. Sérelmezte, hogy mikor személyi kárpótlási kérelmével másodízben megkereste az Országos Kárrendezési és Kárpótlási Hivatalt. Az ügyfélfogadó ügyintéző kinevette, durván kiutasította az irodából. 
Mivel a rendelkezésemre álló adatok alapján alkotmányos visszásságra lehetett következtetni, az eljárást megindítottam és 1996. április 29-én megkerestem az Országos  Kárrendezési és Kárpótlási Hivatal elnökét, s kértem az ügy kivizsgálását és ennek eredményéről való tájékoztatást.

Tényállás megállapítása

Panaszost 1991. augusztusában utasította el az eljáró ügyintéző. Panaszos ügyét rendező jogszabály csak 1993. január 1. napján lépett hatályba. Az OKKH elnökének tájékoztatása szerint panaszos 1993. január 1. után kérelmet ügyének rendezésére nem nyújtott be a hivatalhoz. Megkeresésemre az OKKH elnöke panaszost levélben arról tájékoztatta, hogy a levélhez csatolt adatlap kitöltésével és hivatalukhoz való megküldésével tudják ügyét elbírálni.

Jogszabályi háttér

174/1992.(XII.29.) Korm. rendelet:
1.§ Annak a személynek a nyugellátását, baleseti nyugellátását (kivéve a baleseti járadékot, hacsak a nyugdíjkorhatárt betöltött személy más ellátással nem rendelkezik), továbbá nyugdíjszerű rendszeres szociális ellátását, aki 1951 és 1956 közötti időszakban politikai okból hátrányos megkülönböztetéssel járó katonai munkaszolgálatot (a továbbiakban: munkaszolgálat) teljesített, a szabadságkorlátozás tényleges tartamától függően fel kell emelni.
2.§ A munkaszolgálat után járó emelés összege egy évet meg nem haladó munkaszolgálat esetén havi 500 Ft, a második évtől kezdve minden év után havi 250 Ft. 
3.§ (1) A munkaszolgálatban töltött időt a nyugellátás, baleseti nyugellátás megállapításánál szolgálati időként, munkajogi szempontból pedig munkaviszonyban töltött időként kell figyelembe venni.
(2) A munkaszolgálat időtartamát a területileg illetékes katonai hadkiegészítő parancsnokság, vagy a megfelelő adat birtokában levő levéltár által kiállított igazolással kell bizonyítani. E szervek az igazolást nem tagadhatják meg.
4.§ (1) A munkaszolgálat tényleges időtartamát és az emelés összegét az érintett személy (hozzátartozó) kérelmére az Országos Kárrendezési és Kárpótlási Hivatal (a továbbiakban: Hivatal) határozatban (hatósági bizonyítványban) állapítja meg.
5.§ (1) E rendelet 1993. január 1-jén lép hatályba, az emelés legkorábban 1993. január 1-jétől jár.

A vizsgálat megállapításai

A körülményekből megállapítható, hogy panaszos olyan időpontban kért ügyében tájékoztatást, amikor a jogalkotó a jogszabályt még nem alkotta meg, csak panaszos érdeklődésének időpontját követő másfél év múlva.
Panaszos 1991. augusztusában történt szóbeli elutasítása óta csak most, 1995-ben jelentkezett ügyével az OBH-nál, noha a rendelet - legalább a katonai munkaszolgálatosok körében - közismert.
Kérelmet panaszos írásban nem adott be az OKKH-hoz, pedig - a szóbeli elutasítás ellenére is - megtehette volna.
Az OKKH elnöke 1996. május 21-én levélben tájékoztatta panaszost kérelme előterjesztésének módjáról, a szükséges és csatolandó bizonyítékokról, továbbá küldött részére kérelme előterjesztéséhez szükséges formanyomtatványt is.

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16.§ (1) bekezdése szerint az országgyűlési biztos akkor jogosult eljárni, ha megítélése szerint valamely hatóság, illetve közszolgáltatást végző szerv eljárása, ennek során hozott határozata, illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében panaszost állampolgári jogaival összefüggésben sérelem érte, vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésére álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.
Mindezek alapján a panasz vizsgálata során megállapítottam, hogy alkotmányos jogsértés nem történt. A panaszost a jelentésben foglaltakról 1996. május 30-án kelt levelemben tájékoztattam.

Budapest, 1996. május 30.

Gönczöl Katalin