OBH 498/1995.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: dr. Mizerák Judit

Az eljárás megindulása

Sz. Gy. budapesti lakos 1995. szeptember 7-én panasszal fordult az Országgyűlési Biztos Hivatalához. Beadványában a XII. kerületi önkormányzat helyi építési előírásairól szóló 6/1994.(VII. 14.)sz. rendeletét sérelmezte, amelynek rendelkezései miatt panzió építési szándéka - és az erre a célra vett ingatlan hasznosítása - meghiúsult.

A rendelkezésemre álló információk alapján felmerült annak a gyanúja, hogy a hivatkozott rendelet előírásai ellentétesek a Budapesti Városrendezési Szabályzat előírásaival, ezért az ügyben 1996. május 6-án vizsgálatot indítottam. 

A vonatkozó önkormányzati rendelet megküldése és tájékoztatás céljából megkerestem a XII. kerületi önkormányzat jegyzőjét és Budapest Főváros Közigazgatási Hivatalának vezetőjét.

A megállapított tényállás és az ügy jogszabályi háttere

A panaszos 1993-ban eladta a XI. kerület Sasadi úton épített panzióját, majd újabb panzió építése céljából telket vásárolt a XII. kerület Fodor utca 139. szám alatt. Az ingatlanért 1995. áprilisában foglalót fizetett, majd építési engedély kérelmével megkereste a XII. kerületi önkormányzatot. 
A hivatalban arról tájékoztatták, hogy a kerületben panzió építését csak úgy engedélyezik, ha az épület 50%-a lakásból, másik 50%-a panziószobákból áll.

A kérelem benyújtásakor Budapest Főváros XII. kerületi önkormányzatának 6/1994.(III. 11.)sz. rendelete volt hatályban, amelynek 5. §-a szerint " A 03 K, 04 K, 05 K, 06 K és 22-es övezetekben a lakosság alapfokú ellátását szolgáló intézmény, ellátó-, szolgáltató építmény főépületként nem helyezhető el, csak lakó- vagy üdülőépület részeként oly módon, hogy az épület bruttó szintterületének legalább fele lakó- vagy üdülő funkciójú legyen."
Ezt a rendeletet hatályon kívül helyezte a 21/1995.(XII. 27.) sz. rendelet, amelynek 11. §-a változatlanul tartalmazza a hatályon kívül helyezett rendelet 5. §-át azzal a (2) bekezdésben foglalt kiegészítéssel, miszerint az "ismertetett korlátozó előírást az épületek rendeltetésének megváltoztatása során is alkalmazni kell."

Megkeresésemre Budapest Főváros Közigazgatási Hivatalának vezetője arról tájékoztatott, hogy törvényességi észrevételt sem a 6/1994.(III. 11.)sz., sem a 21/1995.(XII. 27.)sz. önkormányzati rendelettel szemben nem tett.
Az építésügyről szóló 1964. évi III. törvény 54. § (3) bekezdésében kapott felhatalmazás alapján "A települési önkormányzat képviselőtestülete az építésügyi igazgatás körébe tartozó helyi társadalmi viszonyok rendezésére rendeletet alkothat."

A 2/1986.(II. 27.) ÉVM sz. rendelettel közzétett Országos Építésügyi Szabályzat 3. § (4) bekezdése alapján "A fővárosi tanács Budapest területén a Szabályzat 20-23. és 27-30. §-ában foglalt előírásoktól tanácsrendeletben eltérhet."

Az 5/1986.(XI. 30.) Főv. Tan. rendelet a Budapesti Városrendezési Szabályzatról (továbbiakban BVSZ) 1. § (1) bekezdése szerint "Budapest főváros igazgatási területén az Országos Építésügyi Szabályzat (OÉSZ) előírásait az e rendeletben foglalt kiegészítésekkel és eltérésekkel kell alkalmazni.
(2) Budapest Főváros Közgyűlése a BVSZ végrehajtása érdekében felhatalmazást ad a kerületi képviselő-testületeknek saját rendelet alkotásra, amelynek rendelkezései nem lehetnek ellentétesek a BVSZ előírásaival.
(3) A kerületi önkormányzat helyi rendeletében a városkép előnyösebb kialakítása, illetőleg megóvása érdekében az általános érvényű előírásokon túlmenően az övezetek telkeinek beépítési módját és az övezetekre érvényes előírásokat korlátozhatja."

Az érintett Alkotmányos jog

A Magyar Köztársaság Alkotmányának 2. § (1) bekezdése rögzíti "A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam."

A Magyar Köztársaság Alkotmányának 44/A. § -ának (2) bekezdése kimondja, hogy " A helyi képviselőtestület a feladatkörében rendeletet alkothat, amely nem lehet ellentétes a magasabb szintű jogszabállyal."

A vizsgálat megállapításai

A 2/1986.(II. 27.)ÉVM.sz. rendelet 1-2. §-ai értelmében a rendelet mellékletét képező OÉSZ hatálya országos, a rendelet 3. §-a alapján rendelkezéseitől esetenként a környezetvédelmi és területfejlesztési miniszter illetve az OÉSZ-ben meghatározott esetekben az építésügyi hatóság engedélyével lehet eltérni, valamint a rendelet 20-23. és 27-30. §-aitól a főváros területén a fővárosi önkormányzat térhet el helyi szabályozással. 
A BVSZ 11. §-a alapján az érintett építési övezetben (03 K) szállásépület (panzió) rendeltetésre vonatkozó korlátozás nélkül létesíthető. A XII. kerületi önkormányzat helyi építési előírásairól szóló 21/1995.(XII. 27.) sz. rendeletének 11. §-a ezzel ellentétben kimondja azt, hogy ugyanebben az építési övezetben szállásépület nem helyezhető el, csak úgy, ha az épület bruttó szintterületének legalább fele lakó-vagy üdülőrendeltetésű. Megállapításom szerint a 21/1995.(XII. 27.) sz. önkormányzati rendelet korlátozása jogszabálysértő, mivel a BVSZ 1.§ (3) bekezdése alapján a kerületi önkormányzat helyi rendeletben csak a városkép előnyösebb kialakítása illetve megóvása érdekében korlátozhatja az építési övezetekre érvényes előírásokat. A hivatkozott helyi előírásnak azonban nincs városképi vonatkozása.
A már hivatkozott helyi rendelet szabályozása - a fenti jogszabálysértésen túlmenően - visszásságot idézett elő az Alkotmány 44/A. § (2) bekezdésében foglalt alapelvvel összefüggésben is.

A visszásság orvoslása érdekében a következő ajánlást teszem:

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 25. §-a alapján felkérem Budapest Főváros XII. kerületének Polgármesterét, hogy a jogszabálysértő rendelkezés hatályon kívül helyezésére vonatkozó indítványát a soron következő ülésen terjessze a képviselőtestület elé.
A már hivatkozott törvényhely alapján a képviselőtestület érdemi állásfoglalását 60 napon belül köteles megadni.

Budapest, 1996. december 30.

Dr. Polt Péter