OBH 119/1995.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: dr. Kovács Zsolt

Az eljárás megindulása:

Vné M. M. budapesti lakos panasszal fordult az Országgyűlési Biztos Hivatalához, az ügyében folytatott társadalombiztosítási eljárással kapcsolatban, mert a munkaképesség csökkenés mértékének, és a rokkantsági nyugdíj megállapítása iránt folytatott perének ideje alatt társadalombiztosítási ellátás nélkül maradt.

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16. § (1) bekezdésben foglaltak alapján vizsgálatot indítottam, melynek során bekértem az Országos Nyugdíjbiztosítási Főigazgatóság vezetőjének az állásfoglalását.

A beszerzett dokumentumok alapján a következőket állapítottam meg:

A tényállás

Vné M. M. megromlott egészségi állapotára tekintettel rokkantosítás iránt eljárást kezdeményezett. Munkaviszonyát a várható rokkantosításra tekintettel közös megegyezéssel szüntették meg. A rokkantosítására azonban nem került sor, mert az Országos Társadalombiztosítási Főigazgatóság Orvosszakértői Intézete munkaképessége csökkenésének mértékét csupán 50%-ban állapította meg, míg a rokkantsági nyugdíj folyósításának feltétele a legalább 67 %-os munkaképesség csökkenés.

A Budapesti és Pest megyei Társadalombiztosítási Igazgatóság B12-14663/88/22. számú határozatával a rokkantsági nyugdíjigényét elutasította. Fellebbezését a Fővárosi Társadalombiztosítási Tanács utasította el az 1989. március 20-i F. 241 számú határozattal. 

E határozatban tájékoztatták a kérelmezőt, hogy a döntéssel szemben keresetet nyújthat be a Fővárosi Munkaügyi Bírósághoz. A határozat indoklása tájékoztatja az ügyfelet arról, hogy az 50 %-ban rokkant biztosított milyen módon igényelhet szociális, vagy átmeneti járadékot.

Panaszos a szakértői véleményekkel nem értett egyet, és más orvosi szakvélemények birtokában - melyek a rokkantsága fokát 67 %-os mértékben jelölték meg - keresettel élt a rokkantsági nyugdíj iránti kérelmét elutasító határozat ellen. 

A tájékoztatásban foglaltak ismerete ellenére sem igényelte a járadék megállapítását, abban a hiszemben, hogy annak esetleges elfogadása a kereseti kérelmének megítélését veszélyeztetheti.

Az elhúzódó bírósági eljárásra tekintettel 1989 áprilistól 1992 áprilisig semmiféle jövedelemmel, ellátással nem rendelkezett. 

A bíróság, a peres eljárásban tisztázta az orvosszakértői vélemények közötti ellentmondást, és jogerősen megállapította, hogy a felperes munkaképesség csökkenése az alapeljárásban hozott határozat idején nem haladta meg az 50%-ot, de az újabb szakértői vélemény szerint az állapota rosszabbodott, és a bírósági eljárásban végzett vizsgálat idején már elérte a 67 %-ot. 

Az igazságügyi orvosszakértői vélemény alapján, újabb kérelmet nyújtott be a Budapesti és Pest megyei Társadalombiztosítási Igazgatósághoz rokkantsági nyugdíj megállapítása érdekében, de azt a Társadalombiztosítási Igazgatóság saját orvos-szakértőinek véleménye alapján ismét elutasította. Az újabb, másodfokon hozott elutasító határozatot követően az Igazgatóság hivatalból kezdeményezte a rehabilitációs eljárás megindítását, melynek alapján kérelmező 1992. február 11-én megjelent a Rehabilitációs Bizottság előtt vizsgálat céljából. 

A Bizottság határozata alapján - mely szerint munkaképesség csökkenésének megfelelő munkát részére biztosítani nem tudnak - az átmeneti járadékot 1992. áprilistól folyósították, a vizsgálat napjára visszamenőleg.

Az  ügy jogi háttere:

A./ 1949. évi XX. tv.				A Magyar Köztársaság Alkotmánya 

B./ 1975. évi II. tv.	 			A társadalombiztosításról ( Tb tv.)

C./ 89/1990. (V. 1.) MT rendelet		Az 1975. évi II. tv végrehajtásáról

D./ 8/1983. (VI. 29.) EüM-PM  rendelet	A megváltozott munkaképességű dolgozók foglal-						koztatásáról és szociális ellátásáról

E./  11/1992.(III. 5.) AB h.    		A jogállamiság és jogbiztonság elvéről

Az érintett alkotmányos jogok:

A Magyar Köztársaság Alkotmánya 

2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
(A jogállam alapvető eleme a  jogbiztonság) (11/1992. (III. 5.) AB h.)

70/E. § (1) A Magyar Köztársaság állampolgárainak joguk van a szociális biztonsághoz; öregség, betegség, rokkantság, özvegység, árvaság és önhibájukon kívül bekövetkezett munkanélküliség esetén a megélhetésükhöz szükséges ellátásra jogosultak.

(2) A Magyar Köztársaság az ellátáshoz való jogot a társadalombiztosítás útján és a szociális intézmények rendszerével valósítja meg.

Az  alkalmazott jogszabályok:

A társadalombiztosításról szóló 1975. évi II. törvény ( Tb tv.)

7. §  "A társadalombiztosítási jogviszonyban a biztosított, a társadalombiztosítási szerv, valamint a munkáltató az egyén és a társadalom érdekeivel összhangban együttműködnek".

8. § "A társadalombiztosítási feladatokat ellátó szerv a hozzáforduló biztosítottat jogairól és kötelezettségeiről tájékoztatja, igényének érvényesítéséhez segítséget nyújt."

8/1983. (VI. 29.) EüM-PM rendelet a megváltozott munkaképességű dolgozók foglalkoztatásáról és szociális ellátásáról 

1. § (1) A megváltozott munkaképességű dolgozó foglalkoztatásának (foglalkozási rehabilitációjának) célja, az orvosi rehabilitációt követően, egészségi állapotának, szakképzettségének megfelelő munkavégzés biztosítása. 

(5)  Ha a megváltozott munkaképességű dolgozó foglalkoztatása nem oldható meg, úgy részére az e rendeletben meghatározott feltételek mellett, átmeneti vagy rendszeres szociális járadékot kell megállapítani és folyósítani. 

19. § (1)  Arról a nem rehabilitálható, megváltozott munkaképességű dolgozóról, akinek munkaviszonyát megszüntetik, és öregségi, rokkantsági nyugdíjra, baleseti rokkantsági nyugdíjra, öregségi vagy munkaképtelenségi járadékra, növelt összegű öregségi, illetőleg munkaképtelenségi járadékra nem jogosult, rendszeres pénzbeli ellátás útján kell gondoskodni.

(2) Az ellátás fajtái: a) átmeneti járadék; b) rendszeres szociális járadék; 

20. § (1) Átmeneti járadékra az alábbi feltételek együttes fennállása esetén az jogosult, aki: az öregségi nyugdíjhoz szükséges szolgálati idővel rendelkezik és nem jogosult rokkantsági nyugdíjra; az öregségi nyugdíjkorhatárt öt éven belül eléri; és munkaképesség-változásának mértéke az OOSZI orvosi bizottságának véleménye szerint legalább 50 százalék. 

(2) Az átmeneti járadék a munkaviszony megszüntetését követő naptól az öregségi nyugdíjkorhatár betöltéséig jár. 

21. § (1) Megszűnik az átmeneti járadékra jogosultsága annak, aki  a) öregségi vagy rokkantsági nyugdíjra vált jogosulttá; b) az OOSZI orvosi bizottságának megállapítása szerint már nem rendelkezik 50 százalékot elérő mértékű munkaképesség-változással; c) egészségi állapotának megfelelő és számára felajánlott munkahelyet indokolatlanul nem fogadja el;

Alkotmánybírósági határozatok:

A jogállamiság elve a konkrét alkotmányos szabályokhoz képest nem kisegítő, másodlagos szabály, s nem pusztán deklaráció, hanem önálló alkotmányjogi norma, aminek sérelme önmagában is megalapozza valamely jogszabály alkotmányellenességét
A jogállam alapvető eleme a jogbiztonság. (11/1992. (III. 5.) AB h.)

A jogbiztonság – az Alkotmánybíróság értelmezésében – az államtól és elsősorban a jogalkotótól azt várja el, hogy a jog egésze, egyes részterületei és egyes szabályai is világosak, egyértelműek, hatásukat tekintve kiszámíthatóak és a norma címzettjei számára  előre láthatóak legyenek. (11/1992. (III. 5.) AB h.)

A vizsgálat megállapításai

A Budapesti és Pest megyei Társadalombiztosítási Igazgatóság Vné M. M. ügyében az eljárási szabályok merev értelmezésével és az ügyfél nem megfelelő tájékoztatásával lehetővé tette, hogy több mint két évig ellátás nélkül maradjon.

Az ügyfelet a jogszabály nem ismeréséből hátrány, a társadalombiztosítási szerv tudtával nem érheti. A per megindításának kockázatát a polgári jogi viszonyokban a felperesnek vállalni kell, de a társadalombiztosítási jogviszonyban az ügyfél kockázata nem eredményezheti azt, hogy az "ellenfél" által nem vitatott jogosultságoktól is elesik az idő múlására tekintettel.

A Tb tv. 7. és  8. § -a a társadalombiztosítási jogviszonyban szereplőket együttműködésre kötelezi, és az egyén jogos érdekének, igényének érvényesítéséhez a társadalombiztosítási szervek segítségnyújtási kötelezettségét írják elő.

Az Országos Nyugdíjbiztosítási Főigazgatóság vezetőjének 7/3-71/1996. számú válaszlevélből is kitűnik, hogy a panaszos sérelmét a tájékozatlansága okozta. Az eljárás során az ügyfélnek adott tájékoztatások igazolhatóan csak 1991. júniusban tértek ki arra, hogy a peres eljárástól függetlenül is igényelheti az átmeneti járulékot. A külön tájékoztatásnak tudható be, hogy 1991. szeptember 18-án felvett jegyzőkönyvben az igénylést úgy írta alá, hogy az "igényeim fenntartása mellett" megjegyzést fűzte hozzá.

A tájékoztatási kötelezettségüknek a társadalombiztosítási szervek az eljárás elején csupán formálisan tettek eleget, mert arról ugyan tájékoztatták a jogviszonyban járatlan ügyfelet, hogy a határozat ellen keresettel élhet, és jogosult átmeneti járadékot igényelni, de arról nem, hogy a peres eljárás megindítása nem akadálya az átmeneti járadék igénylésének, illetve az átmeneti járadék igénylése nem zárja ki a kereseti kérelemben megfogalmazott a munkaképesség csökkenés mértékének 67 % - ban történő megállapítását, és a rokkantsági nyugdíj folyósítását.

A Magyar Köztársaság Alkotmányának 2. § (1) bekezdésében foglalt jogállamiság, és az ahhoz szorosan kapcsolódó jogbiztonság elvét, valamint a 70/E. §. (1) bekezdésében megjelölt szociális biztonsághoz való jogot sértette meg Budapesti és Pest megyei Társadalombiztosítási Igazgatóság amikor törvény előírásait formálisan teljesítette, és ezzel a magánszemély jogainak és törvényes érdekeinek csorbítását eredményezte.

Az Alkotmányban deklarált szociális biztonsághoz való jog, és a Tb. tv. együttműködésre vonatkozó szakaszai arra kötelezik a társadalombiztosítási szerveket, hogy a nem vitatott jogosultságok igénylésében akkor is az ügyfél segítségére legyenek, ha más körben bírósági eljárásban ellentétes álláspontot képviselnek is.

Ajánlás:

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. tv. 20.§. (1) bekezdésben kapott felhatalmazás alapján a következő ajánlást teszem:

Felkérem a Nyugdíjbiztosítási Önkormányzat elnökét, hogy a társadalombiztosítási szervek által az ügyfeleknek adott tájékoztatás megfelelőségét saját hatáskörben - különös tekintettel a panaszos ügyére - kivizsgálni, és annak eredményéről mind a kérelmezőt, mind a hivatalomat tájékoztatni szíveskedjék.

Budapest, 1996. május 2.

Gönczöl Katalin