OBH 10862/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: dr. Endrődi Zsuzsa

Az eljárás megindulása:

Panaszos azért fordult hozzám, mert tiszakécskei ingatlanát nem tudja sem használni sem hasznosítani, az ingatlan térképi rendezetlensége miatt. Kérte a földhivataltól az ingatlan-nyilvántartás kiigazítását, de kérelmét első, és másod fokon is elutasították. Véleménye szerint mulasztott a földhivatal, amikor elzárkózott a rendezés elől. Kérte, hogy vizsgáljam felül a földhivatal eljárását.

Érintett alkotmányos jogok:

A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot. Ebből következik, hogy a földhivatal a benyújtott szerződés alapján -amennyiben annak adatai megegyeznek a nyilvántartással- köteles a tulajdonjogot bejegyezni.

A megállapított tényállás és a vizsgálat megállapításai.

Panaszos fia az 1992. július 7-én kelt adásvételi szerződéssel vásárolta meg a tiszakécskei
389/8 hrsz.-ú, 2968 m2 nagyságú tanyásingatlant panaszos és felesége haszonélvezeti jogával terhelten. Valójában azonban a 389/13 hrsz.-ú 1644 m2 területű tanyásingatlant vették  birtokba. Az ingatlan területét panaszos szerint a táblásítás miatt csökkentették, és az akkori tulajdonos az ingatlannal szemben az árkus dűlőben kapott csereszántót. Ezzel a csereszántóval együtt volt az ingatlan területe 825 n.öl. Ennek használatával azonban panaszos 1994-ben felhagyott, mert az ingatlan részaránytulajdonosok területébe esett. Panaszos úgy gondolta, hogy tévedés történt és kérte a Kecskeméti Földhivatalt (továbbiakban: Földhivatal), hogy javítsa ki a nyilvántartást és a térképi állapotot. A Földhivatal ettől elzárkózott. A korábbi telekkönyv és a földnyilvántartás adataira alapozva megállapította, hogy a panaszos által birtokolt tanya területe, mindig 1644 m2 volt, ahhoz művelhető terület nem tartozott. Az érintettek kérésére ugyan kiigazította a nyilvántartást olymódon, hogy a tanyatulajdonosokat arra tanyára jegyezte be, amelyen valóban birtokban vannak, de ezt  a határozatot panaszos utóbb megfellebbezte, mert a kiigazítással jelentős területet veszített, holott ennek vételárát korábban kifizette. Fellebbezésére a Földhivatal visszaállította az eredeti állapotot. Panaszos valójában azt kérte a földhivataltól, hogy az általa használt ingatlan adatait igazítsa ki azokra az adatokra, amelyek a szerződésben szerepelnek. Ezt a kérelmét azonban a földhivatal első és másodfokon is elutasította. 
Az ingatlan-nyilvántartás megfelelőségének és a Földhivatal eljárásának megítélése érdekében földmérési szakértő véleményét kértem az ügyben. Szakvéleménye és a Földhivatal által megküldött iratok, (határozatok, szerződések és térképmásolatok) alapján megállapítottam, hogy a Földhivatal a földrészletek azonosításában nem tévedett. 
A szóban forgó ingatlanokat a régi, szerkesztés előtti és az új felmérés utáni térképek is azonosan tüntetik fel. A térképi állapottal egyezik a telekkönyv nyilvántartása is. A 8883 számú telekkönyvi betétben tartották nyilván az 557/7 hrsz.-ú (új hrsz.: 389/8 ), 825 n.öl (2968 m2) területű ingatlant panaszos jogelődjének tulajdonaként. A 8112 számú betétben az 557/22 hrsz.-ú (új hrsz.: 389/13), 457 n.öl (1644 m2) területű ingatlant tartották nyilván. 

Egy 1965-ben készült megosztási vázrajz alapján ezt az ingatlant a tsz. táblából alakították ki 457 n.öl területtel. A két ingatlannak korábban ugyanaz a személy volt a tulajdonosa. Feltehetően amikor egyik ingatlanát eladta, a szerződésben tévesen jelölte meg annak adatait.  Egy 1970-ben készült szerződés is arra utal, hogy az ingatlan területe nem volt nagyobb annál, mint amit a földhivatal nyilvántartott. Panaszos jogelődei a szerződés 8. pontjában  megállapították, hogy az eladó a területből 458 n.ölet használ és ennyit ad át a vevőknek, azonban feljogosítja őket, hogy a többletterületre igényüket a tsz.-szel rendezzék. A tsz.-szel való megállapodás azonban elmaradhatott, mert a földhivatal nyilvántartása szerint a tanyaterülethez nem tartozott művelhető földterület. Feltehetően a rendezetlen tulajdoni állapot miatt történhetett, hogy a csereföld területét is földalapba jelölték és részaránytulajdonosnak kiadták. Ugyanez történt a tanya körüli többi termőfölddel is. A Földhivatal tájékoztatása szerint a tanyák körüli földek évek óta parlagon voltak, nagyüzemi művelésük kis területük miatt nem volt gazdaságos, ezért a tanyatulajdonosok több esetben használták ezeket a parlagterületeket, de ez nem jelentette azt, hogy a föld tulajdonukba került. Panaszos, mivel ingatlanát 2968 m2-nek tudta, miután a csereszántó használatával felhagyott, használta a tanyája körüli földeket. Később kiderült, hogy ezeket a területeket is részarányalapba jelölték, és a tulajdonosoknak kiadták. Így panaszos valóban csak a 457 n.öl területet birtokolhatja a 825 n.öl helyett, amire a szerződést kötötte. A Földhivatal panaszos legutóbbi kiigazítási kérelmére 1999. július 7-én is azt válaszolta, hogy az ingatlanok adatait nem tudja kiigazítani, mert az 1961. évi földrendezés idején megállapított tanyák területének nagysága ma is meghatározó és nem változtatható. Megoldásként a Földhivatal a feleknek a csereszerződést ajánlotta, ezzel ugyanis a nyilvántartási állapotot a valóságos birtokláshoz lehetne igazítani.

A Földhivatal intézkedéseivel és tájékoztatásával egyetértek. A panaszos kérelmére indult  eljárásban bebizonyosodott, hogy a kiigazítási kérelem alaptalan. A szakértő vizsgálata sem tárt fel olyan felmérési vagy földrendezési hibát, amely indokolta volna az ingatlanok adatainak kiigazítását. Panaszos a problémának közigazgatási úton való rendezését sürgeti, pedig a Földhivatal többször is tudomására hozta, hogy erre nincs lehetőség. A tévesen megkötött szerződés következményeit, csak úgy lehet elhárítani, ha panaszos megállapodik a 389/13 hrsz.-ú ingatlan tulajdonosával arról, hogy ingatlanaikat a valóságos állapottal egyezően elcserélik. Egyúttal ha ebbe a cserepartner is beleegyezik megvásárolhatna a 389/8 hrsz.-ú ingatlanból 1324 m2 területet. Így az 1644 m2-es ingatlanon kívül a birtokába kerülne a hiányzó terület is. Igaz, hogy ez nem képezne egy földrészletet saját ingatlanával, de annak használata a tulajdonjog alapján biztosítva lenne számára. A Földhivatallal és a tanyája körüli földek tulajdonosával való további egyeztetés tárgya lehet az, hogy miképpen cserélhetné el a 389/8 hrsz.-ú ingatlanból megvásárolt 1324 m2 területet a tanyájával közvetlenül határos termőfölddel. 

Összegezve a fentieket megállapítom, hogy a Földhivatal eljárása során nem mulasztott. Nem vitás, hogy panaszost és fiát is sérelem érte, de ez nem vezethető vissza a téves ingatlan-nyilvántartásra, vagy földmérési illetve földrendezési hibára. A sérelmet valójában a téves adatokkal kötött adásvételi szerződés okozta. Panaszos jogelődei is már tévesen jelölték meg az ingatlan adatait, ezért nem derült ki a tévedés a  tulajdonjog bejegyzésekor.
A tévedés következményei nem háríthatók a Földhivatalra, a rendezésről az érintetteknek kell megállapodniuk. Értelemszerűen ennek költségét is nekik kell vállalniuk. A fentiek alapján a vizsgálatot alkotmányos joggal összefüggő visszásság hiányában lezárom. Erről a panaszost és a Földhivatalt a jelentés egy példányával értesítem.

Budapest, 1999. december 16.

Dr. Polt Péter