OBH 10685/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: dr. Simon János

Az eljárás megindulása:
	A panaszos - aki a rendőrség hivatásos állományának tagja - beadványában a szolgálati utasítás megszegése miatt kiszabott fegyelmi fenyítését, illetve annak alapjául szolgáló tényállás felderítésének hiányosságát és megalapozatlanságát sérelmezte. Megítélése szerint Ő nem követte el a terhére rótt cselekményt, elöljárói mégis fegyelmi fenyítéssel sújtották. A kiszabott fenyítés ellen előbb panasszal, majd felülvizsgálati kérelemmel is élt, de jogorvoslati kezdeményezését úgy a megyei főkapitány, mint az ORFK Fegyelmi Osztálya a kérelem megalapozatlanságára hivatkozva elutasította.	Tekintettel arra, hogy a jelzett sérelmek összefüggnek a jogorvoslathoz és a jogállamiság elengedhetetlen elemét képező jogbiztonsághoz fűződő alkotmányos jogokkal  a vizsgálatot  az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16. § (1) bekezdése alapján megindítottam. Ennek során a törvény 18. § (2) bekezdése alapján a Zala megyei Rendőrfőkapítányság vezetőjétől bekértem a sérelmezett fegyelmi eljárás iratait.

A megállapított tényállás:
	Az eljárási iratok alapján a  panaszos 1995. november 15-én 07.00 és 15.00 óra között járőrszolgálatot látott el Nagykanizsa város belterületén. Az eligazítás szerint  szolgálati feladatát járőrtársként a helyi körzeti megbízott járőrvezetővel együtt kellett teljesítenie. Szolgálat közben a panaszos kérésére, járőrvezetőjével együtt megjelentek a bíróság ügykezelési irodáján, hogy a folyó polgári perében az egyik ügyiratról másolatot kérjen. Mivel a kért irat az eljáró bírónál volt az ügykezelő kérésére a bíró megjelent az irodán és a szemmel láthatóan szolgálatban lévő rendőröknek szóvá tette, hogy miért szolgálati időben intézik a magánjellegű ügyeiket. A panaszos kíséretében lévő járőrvezető a bíró megjegyzésére sértő hangnemben válaszolt, majd mindketten eltávoztak a bíróságról. A szolgálat leteltével jelentették elöljárójuknak a bíróságon történteket, aki ekkor nem látott okot elöljárói intézkedésre.
	A városi bíróság elnökének megkeresése alapján a panaszos szolgálati elöljárója - szolgálati utasítás be nem tartására hivatkozva - 1996. február 07-én fegyelmi eljárást rendelt el. A panaszos a fegyelmi eljárásban való képviseletével ügyvédet bízott meg. Kihallgatása során a megbízásra alapozva  képviselője távollétében - aki az eljárás során többszöri értesítése ellenére sem jelent meg - az ellene folytatott ügyben nem nyilatkozott.  Az eljárásnak a nyilatkozattétel nem akadálya, így védekezésének e lehetőségéről is lemondott. Az eljárás eredményeként a panaszost szolgálati elöljárója a szolgálati utasítás be nem tartása miatt "megrovás" fenyítésben részesítette.
	A kiszabott fenyítés miatt előterjesztett panaszt a kapitányságvezető-helyettese mint alaptalant elutasította. Jogi képviselője az ügyben felülvizsgálati kérelemmel fordult az ORFK vezetőjéhez. E kérelmében foglaltakat, illetve az eljárást az ORFK Fegyelmi Osztály vezetője vizsgálta meg. Megállapította, hogy az eljárás megalapozott és jogszerű volt, a kiszabott fenyítés arányban áll a cselekmény súlyával, ezért a sérelmezett határozat megváltoztatására nincs mód. A belügyminiszterhez címzett jogorvoslati kérelmére a BM titkárság vezetője tájékoztatta, hogy az ügyben eljárók amellett, hogy törekedtek a tényállás felderítésére, a cselekmény elkövetési idejének tisztázásakor nem jártak el kellő körültekintéssel. A kellő körültekintés hiánya azonban az ügy érdemére nem hatott ki, a határozatok ténybeli és jogi megalapozottságát nem befolyásolta.

A vizsgálat megállapításai:
	A panaszos beadványában foglaltak és a bekért iratok alapján megállapított tényállás alapján azt vizsgáltam, hogy a fegyelmi jogkört gyakorló parancsnok eljárása, illetve a hozott határozatának felülvizsgálata megfelelt-e a jogbiztonság követelményének, továbbá, hogy a sérelmezett eljárás során biztosított volt-e a panaszos jogorvoslathoz való joga.
	Az Alkotmány 2. § (1) bekezdése szerint "A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam." Az Alkotmánybíróság a jogállamiság alapvető követelményét akként határozta meg, "hogy a közhatalommal rendelkező szervek a jog által meghatározott keretek között, a jog által megállapított működési rendben, a jog által a polgárok számára megismerhető és kiszámítható módon szabályozott korlátok között fejtik ki tevékenységüket." Több határozatában is jogállamiság "leglényegesebb, nélkülözhetetlen, alapvető, elengedhetetlen elemeként" a jogbiztonságot rögzíti. Álláspontja szerint  jogbiztonság megköveteli, hogy " - az állampolgárok jogait és kötelességeit a törvényben megszabott módon kihirdetett és bárki számára hozzáférhető jogszabályok szabályozzák, - meglegyen a tényleges lehetőség arra, hogy a jogalanyok magatartásukat a jog előírásaihoz tudják igazítani,.." A fegyveres szervek hivatásos állományú tagjai a szolgálati viszony létesítésekor önként lemondanak egyes alkotmányos jogaik gyakorlásáról és vállalják a törvényben előírtak szerinti jog- és életvitelbeli korlátozást. A  jogaik korlátozását a törvény negatívan szabályozza és csak azt rögzíti hogy az, milyen mérvű lehet. Az alkotmánybíróság joggyakorlata szerint  alapjogok korlátozásának alkotmányossága meg kell, hogy feleljen az elkerülhetetlenség és az arányosság követelményének. E követelményeknek a parancsnoki hatáskörben folytatott fegyelmi eljárásokban, illetve az e körben végzett jogalkalmazó tevékenység során is érvényesülnie kell.
	Az ügyre vonatkozó részletes szabályokat a fegyveres szervek hivatásos állományú tagjainak szolgálati viszonyáról szóló 1996. évi XLIII. törvény ( a továbbiakban: Hszt. ) és a Rendőrség Szolgálati Szabályzatáról szóló 3/1995. (III. 1.) BM rendelet ( a továbbiakban: Szabályzat.) tartalmazza. A Hszt. 69. § (1) bekezdése előírja, hogy "A hivatásos állomány tagja szolgálatteljesítése során köteles végrehajtani az elöljáró parancsát, a felettes rendelkezését, kivéve, ha azzal bűncselekményt követne el. A 119. § (1) bekezdése szerint "Fegyelemsértést követ el, és fegyelmi eljárás keretében felelősségre kell vonni a hivatásos állomány tagját, ha a szolgálati viszonnyal kapcsolatos kötelezettségét vétkesen megszegi." A szabályzat 92. § (1) bekezdése szerint " Elöljáró az, akinek a rendőr szolgálati beosztás, külön parancs vagy utasítás alapján, akár ideiglenes jelleggel is alá van rendelve, és akinek az alárendelt részére parancsadási, utasítási joga van. (2) Alárendelt az, aki valamely elöljáróhoz szolgálati beosztás, külön parancs vagy utasítás alapján akár ideiglenes jelleggel is be van osztva. 94. § (1) Az elöljáró: a) szervezi, irányítja és ellenőrzi az alárendelt szervezeti egységek és beosztottai munkáját, biztosítja a munka feltételeit, figyelembe véve és mérlegelve alárendeltjei javaslatait;..
	A Hszt. szolgálatteljesítésre idézett rendelkezései valamint e jog gyakorlására vonatkozó szabályok alapján megállapítottam, hogy a panaszos a fenyítés kiszabásának alapját képező szolgálatát - a tényállásban megállapítottak szerint - alárendeltként látta el. Szolgálata közben elöljárójának engedélyével, vele együtt, jelent meg a bíróság ügykezelési irodáján, hogy a folyó polgári perében az egyik ügyiratról másolatot kérjen. Az iratokból egyértelműen megállapítható, hogy a kíséretében lévő járőrvezető reagált a bíró megjegyzésére sértő módon, míg Ő, - a bíró nyilatkozata szerint is - normális hangnemben válaszolt. Elöljárója e tényeket figyelmen kívül hagyva, tévesen állapította meg, hogy engedély nélkül jelent meg a bíróságon.

	A panaszos jogorvoslati kezdeményezései alapján lefolytatott felülvizsgálati eljárásokban a panaszok elbírálására jogosult elöljárók is figyelmen kívül hagyták, hogy a fegyelemsértés "elkövetője" a szolgálati feladatát alárendeltként látta el, továbbá azt is, hogy kérésére elöljárója engedélyezte, sőt az vele együtt jelent meg a bíróságon. Az elöljáró ellen indított eljárást - fegyelemsértés hiányában - ugyan megszüntették, de még ekkor sem merült fel, hogy az alárendeltjét viszont ugyanazért a cselekményért vonták felelősségre. Az alárendelt felelőssége ebben az esetben csak akkor lett volna megállapítható, ha elöljárója a bíróságon való tartózkodása idejére számára más feladatot határoz meg és Ő azt vétkesen megszegi. 
	A Hszt. idézett rendelkezése alapján megállapítottam azt is, hogy a fegyelemsértést csak azt követ el, aki kötelezettségét vétkesen szegi meg. A fenti tényállás alapján panaszos terhére a vétkesség nem állapítható meg. A vétkesség hiányában viszont a kiszabott fenyítés megalapozatlan, ezért a jogállamiság elengedhetetlen elemét képező jogbiztonság követelményével összefüggésben - a tényállás hibás megállapítása, a parancs teljesítésére és az elöljárói viszonyra vonatkozó rendelkezések figyelmen kívül hagyása miatt - az alkotmányos joggal kapcsolatos visszásságot megállapítom.
	Az alkotmány 57. § (5) bekezdése szerint "A Magyar Köztársaságban a törvényben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan bírósági, közigazgatási és más hatósági döntés ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti". E jog részletes szabályit a fenyítés kiszabásának idején a BM Fegyelmi Szabályzata, valamint a Munka Törvénykönyve egyes rendelkezéseinek alkalmazása a hivatásos állomány szolgálati viszonyára vonatkozó 11/1992. (VIII. 3.) BM rendelet szabályozta. E rendelet 1. §-ának (1) bekezdése szerint a rendőrség hivatásos állományú tagjainak szolgálati viszonyára a Munka Törvénykönyvének 194-202. §-ait értelemszerűen alkalmazni kell. E szabályozásra tekintettel a panaszos a törvénynek megfelelően fordulhatott volna a munkaügyi bírósághoz a vele szemben hozott fegyelmi határozattal szemben. E jogára azonban sem az első fokú  határozat elleni panaszát elutasító határozatban, sem pedig a felülvizsgálati kérelmei alapján eljárók a vizsgálatuk eredményét közlő értesítésben nem oktatták ki. E kioktatási kötelezettség elmulasztása miatt a jogorvoslathoz való joggal kapcsolatos alkotmányos visszásságot megállapítom.
	Tekintettel azonban arra, hogy a kiszabott fenyítés hatálya a jogerőre emelkedéstől számított hat hónap után már megszűnt, az idő múlásával meghiúsult a jogsértő határozat bíróság előtti megtámadásának lehetősége is, továbbá arra, hogy az elszenvedett jogsérelem, illetve a megállapított alkotmányos visszásság ajánlással már nem orvosolható, ajánlást nem teszek.

Budapest, 1998. november 16.

Dr. Polt Péter