OBH 10640/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr. Varga Zs. András

A vizsgálat megindítása
	A beadványt tevő azt kifogásolta, hogy a Zrínyi Miklós Nemzetvédelmi Egyetem Doktori Tanácsa a korábban megszerzett egyetemi doktori fokozata PhD-fokozattá átminősítése iránti kérelmét a felsőoktatásról szóló 1993. évi LXXX. törvény (a továbbiakban: Ftv.), illetve az Egyetem Doktori Szabályzatának megsértésével utasította el. Mivel a beadványban leírt sérelem összefüggésben áll a Magyar Köztársaság Alkotmányának 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiságból fakadó jogbiztonság követelményével, az ügyben a vizsgálatot az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (a továbbiakban: Obtv.) 16. § (1) bekezdése alapján megindítottam. A vizsgálat során a Honvédelmi Minisztérium közigazgatási államtitkárának, illetve az Egyetem rektorának állásfoglalását is kértem. 

A megállapított tényállás
	A beadványt tevő 1995-ben szerzett egyetemi doktori fokozatot a Zrínyi Miklós Katonai Akadémián (az Egyetem jogelődje). Doktori szigorlatának minősítése a vizsgált kérdések mindegyikében kiválóan megfeleltnek minősült, doktori értekezését a védés alapján a bírálóbizottság elfogadta, az abban írtakat két vonatkozásban is új tudományos eredménynek ismerte el.
	A beadványt tevő - a kérelem benyújtásának idején katonai főiskolai oktató - a Zrínyi Miklós Katonai Akadémián kiadott Hadtudományi Hírlevél 1996. évi 1. számában írtakra figyelemmel egyetemi doktori fokozata PhD-fokozattá átminősítését kérte az Akadémia Doktori Tanácsától, egyidejűleg jelezve, hogy a Doktori Szabályzatban előírt második nyelvvizsgáról szóló igazolást az eljárás folyamán pótolja. A Hírlevélben írtak szerint ehhez az alábbi feltételek voltak szükségesek: a korábbi szakmai szaktárgyi szigorlat kiváló minősítése; a korábbi fokozat megszerzéséig, illetve az azt követő időben végzett PhD-fokozatnak megfelelő szintű publikációs tevékenység; egyéb közéleti tudományos tevékenység; a Doktori Szabályzatban előírtaknak megfelelő idegen nyelvismeret a fokozat megszerzésekor; az értekezés két bírálójának egybehangzó véleménye arról, hogy az új tudományos eredményeket tartalmazott. A Hírlevél tájékoztatása szerint az új tudományos eredményre vonatkozó követelmény teljesítését az új bírálók csak akkor vizsgálják, ha annak ténye a korábbi eljárás jegyzőkönyvéből egyértelműen nem derül ki.
	A kérelmet az időközben egyetemmé átalakult intézmény Doktori Tanácsa - az Egyetemi Tanácshoz való fellebbezés lehetőségét tartalmazó - határozatában azzal utasította el, hogy a titkos szavazás során a kérelmező a szükséges számú szavazatot nem kapta meg. Az Egyetem rektorához címzett fellebbezésében a beadványt tevő azt kifogásolta, hogy - tudomása szerint - a Doktori Tanács a Hírlevélben írtakkal ellentétben vizsgálta értekezése tudományos eredményeit, továbbá a határozat indokolása nem tartalmazta az elutasítás tartalmi okait. A rektor a Doktori Tanács határozatát amiatt semmisítette meg, hogy az elutasító döntést tartalmilag nem indokolták, hivatkozott továbbá arra, hogy a kérelmező a közétett feltételeknek megfelelt, a hivatalos bírálók pedig javasolták az egyenértékűsítést.
	A Doktori Tanács megismételt eljárása során hozott - az Egyetemi Tanácshoz való fellebbezés lehetőségét ismét tartalmazó - határozatában a beadványt tevő kérelmét újra elutasította azzal az indokkal, hogy az új tudományos eredmény nem fogadható el, mivel annak voltak írásos előzményei, a beadvány nem teljesítette továbbá a Doktori Szabályzat tudományos munkásságra vonatkozó előírásait. A beadványt tevő az Egyetemi Tanácshoz bejelentett fellebbezésében ismételten azt kifogásolta, hogy a Doktori Tanács nem a Hírlevélben írtak szerint járt el, mivel a korábban elismert új tudományos eredményt újra megvizsgálta, sérelmezte továbbá, hogy a Doktori Bizottság plágiummal gyanúsította. A rektor a fellebbezést elutasította arra hivatkozással, hogy a Doktori Tanács határozatának megsemmisítésére csak jogszabálysértés vagy a Doktori Szabályzat megsértése esetén van lehetősége, ilyen azonban a megismételt eljárásban hozott, és indokolt határozattal kapcsolatban nem állapítható meg. Álláspontja szerint a Doktori Tanácsnak nem a Hírlevélben írtak, hanem a Szabályzat szerint kell eljárnia, a Tanácsnak a tudományos eredményekre vonatkozó álláspontját pedig semmilyen eljárás során nem vizsgálhatja, mert azokban a Doktori Tanács kizárólagos hatáskört gyakorol, és az Ftv. 118. § (5) bekezdése értelmében az indokolt elutasító határozat ellen nincs helye fellebbezésnek.
	A beadványt tevő a Hivatalomhoz intézett, és szóban kiegészített beadványában azt kifogásolta, hogy a Doktori Tanács nem a Hírlevélben írtak szerint járt el, amikor korábbi értekezése elismert új tudományos eredményeit újra vizsgálta; jogszabálysértő volt továbbá a határozatoknak a fellebbezés lehetőségét tartalmazó tájékoztatása, mivel ilyenre az Ftv. nem ad lehetőséget. Sérelmezte, hogy a rektor helyben hagyta a Doktori Tanács eljárását, és nem orvosolta a plágium vádját.
	Megkeresésemre a Honvédelmi Minisztérium közigazgatási államtitkára úgy foglalt állást, hogy az Egyetem azáltal, hogy indokolt határozatot hozott, eleget tett az Ftv. előírásainak, és ebből a szempontból mellékes, hogy az előzetes figyelemfelhívás pontatlan adatokat tartalmazott.
	Az Egyetem rektorának álláspontja szerint pedig a Doktori Tanács akkor állapítja meg - bizonyos értelmezés szerint mérlegelés nélkül - az egyetemi doktori fokozat PhD-egyenértékűségét, ha a Szabályzatban megjelölt négy feltétel (korábbi kiváló minősítés, korábban vizsgált, megfelelő publikációs tevékenység, idegen nyelvismeret, korábban elismert új tudományos eredmény) együttesen megvalósul. A beadványt tevő idegen nyelvismerete a korábbi fokozat odaítélésekor nem érte el a Doktori Szabályzatban előírt PhD-követelményeket, ezért esetében az új tudományos eredményekre a Szabályzatban előírt ismételt vizsgálatot le kellett folytatni. A Doktori Tanács ennek során a kérelmet elutasította, mivel a publikációs tevékenységet nem ismerte el a PhD-követelményeket kielégítőnek.

A vizsgálat megállapításai
	Eljárásom során - a fenti tényállás alapján - az alábbiakat vizsgálhattam:
1. A beadványt tevőnek van-e olyan alkotmányos alapjoga, amelyet a Doktori Tanács eljárása - a beadványt tevő kérelmének mérlegelésen alapuló elutasítása - sérthetett?
2. A Doktori Tanács és a rektor eljárása - a beadványt tevő kérelmének mérlegelésen alapuló elutasítása, és ennek helyben hagyása - megfelelt-e a jogszabályok előírásainak, és ha nem, ezzel sértette-e a beadványt tevő alapjogát?
3. Megállapítható-e a Doktori Szabályzat és a Hírlevél feltételeinek különbözősége, ha igen ez sértette-e a beadványt tevő alapjogát?
4. Sértette-e a beadványt tevő alapjogát az, hogy a rektor orvosolatlanul hagyta a Doktori Tanács plágium-gyanúsítását?

1. A felsőoktatásról szóló 1993. évi LXXX. törvény (Ftv.) szerint: 
	64. § (1) A felsőoktatási intézmény dönt minden olyan intézményi ügyben, amelyet törvény vagy felhatalmazása alapján más jogszabály nem utal állami vagy helyi önkormányzati hatáskörbe.(...) 
(3) Az egyetemek joga kiterjed a doktori képzésre és a doktori fokozat odaítélésére, a habilitációs eljárás szabályainak kidolgozására és az eljárás lefolytatására.(...) 
118. § (1) Az 1984. szeptember 1-je előtt doktori cselekmények alapján szerzett, illetőleg e nap előtt engedélyezett doktori cselekmények alapján később megszerzett egyetemi doktori cím továbbra is viselhető. 
(4) Az (1) és (3) bekezdésben említett doktori cím és a (2) bekezdésben említett egyetemi doktori fokozat (doctor universitatis) birtokosának az adományozó egyetem, amennyiben a doktori fokozat odaítélésére jogosult - kérelemre, és egyedi elbírálás alapján, az általa meghatározott feltételek teljesítése esetén - doktori fokozatot ítélhet oda, illetőleg megállapíthatja annak e törvény szerinti doktori fokozattal való egyenértékűségét. Erre az eljárásra 1997. december 31. után nincs lehetőség. 
(5) Amennyiben az egyetem a (4) bekezdésben említett egyenértékűséget megállapítani nem tudja, indokolt határozatban utasítja el a kérelmet. Az elutasító határozat ellen jogorvoslatnak nincs helye. 
Amint azt az OBH 6788/1997. számú ügyben már megállapítottam, a törvény szerint a "doktori fokozat odaítélésével kapcsolatos minden döntés, illetve az erre vonatkozó szabályzat feltételeinek meghatározása az egyetem autonóm döntési jogkörébe tartozik. Az egyetem autonómiájának alapja az Alkotmány 70/F. §-a, amely szerint a Magyar Köztársaság tiszteletben tartja a tudományos élet szabadságát, a tanszabadságot és a tanítás szabadságát. A törvény továbbá a korábban szerzett doktori cím doktori fokozattal egyenértékűségének megállapítását, illetve doktori fokozat odaítélését (a továbbiakban együtt: átminősítést) erre tekintettel, az egyetem jogaként határozza meg - "megállapíthatja", illetve "ítélhet oda". A törvényből tehát nem olvasható ki az egyetemnek olyan kötelessége, melyre tekintettel az átminősítést lehetővé kellene tennie..." Ebből adódóan nyilvánvaló, hogy a korábbi egyetemi doktori fokozat megszerzőinek a törvény nem biztosít alanyi jogosultságot fokozatuk és a PhD fokozat egyenértékűségének kimondásához.
	Az Egyetem azonban úgy döntött, hogy az egyenértékűsítési eljárást lehetővé teszi. Az erre vonatkozó szabályzat megalkotása által, saját autonóm döntésével alanyi jogot teremtett az érintetteknek arra, hogy az átminősítési eljárást kérelmezzék, továbbá az Alkotmányból eredő és a törvényben megfogalmazott jogosultságával élve meghatározta az átminősítés feltételeit. Az országgyűlési biztosoknak az Alkotmánybíróság álláspontjával azonos állandó gyakorlata szerint, az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiságból fakadó jogbiztonság követelménye értelmében az állampolgárok jogait és kötelességeit a törvényben megszabott módon kihirdetett és bárki számára hozzáférhető jogszabályoknak kell szabályozniuk annak érdekében, hogy meglegyen a tényleges lehetőség arra, hogy a jogalanyok magatartásukat a jog előírásaihoz tudják igazítani (OBH 7459/1996.). Ez az alkotmányos követelmény nyilvánvalóan terheli a közhatalom olyan birtokosait is, akik jogszabály felhatalmazása alapján saját hatáskörükben szabályoznak alanyi jogokat, illetve ezek gyakorlását, mivel az Alkotmány 77. § (2) bekezdésének rendelkezése értelmében az Alkotmány és az alkotmányos jogszabályok a társadalom valamennyi szervezetére, minden állami szervre és állampolgárra egyaránt kötelezőek. Az Alkotmány tehát védi az Egyetem által saját autonóm döntése folytán biztosított alanyi jogokat is, így a jogbiztonság követelménye kiterjed az Egyetem által szabályozott eljárásokra is.
	Az Alkotmány 57. § (1) bekezdése értelmében a Magyar Köztársaságban a bíróság előtt mindenki egyenlő, és mindenkinek joga van ahhoz, hogy az ellene emelt bármely vádat, vagy valamely perben a jogait és kötelességeit a törvény által felállított független és pártatlan bíróság igazságos és nyilvános tárgyaláson bírálja el. Amint azt az OBH 6416/1996., OBH 8441/1996., OBH 4574/1997., OBH 6788/1997., OBH 7627/1997. számú ügyekben már megállapítottam, az Alkotmány rendelkezése szerinti tisztességes eljáráshoz való jog nem értelmezhető akként, mintha az csak a bíróságokat terhelné, minden más eljárás pedig mentes volna ez alól a követelmény alól. A szóban forgó esetben a beadványt tevő tisztességes eljáráshoz való joga azért érdemel kiemelt mérlegelést, mert az ügyében hozott döntés ellen jogorvoslattal egyáltalán nem élhet. 

2. Az Egyetem Doktori Szabályzata meghatározta a PhD-fokozat  megszerzésének feltételeit, és ezeket a feltételeket tekintette a korábban szerzett fokozatok egyenértékűsége alapjának is. A Szabályzat szerint:
28. § (1) A ZMNE a korábbiakban általa adományozott egyetemi doktori (dr. univ.) fokozat alapján megállapíthatja annak egyenértékűségét a doktori (PhD) fokozattal.
(2) Az egyenértékűség megállapításánál a jelen Szabályzat 14. § (1) rögzített követelményeket kell alapnak tekinteni.
(3) A ZMNE a korábban adományozott egyetemi doktori (dr. univ.) fokozat egyenértékűségét állapítja meg, ha:
a) a korábbi doktori (dr. univ.) fokozat elnyerését eredményező doktori eljárás során a szakmai szaktárgyi szigorlat "Kiváló" minősítésű;
b) a kérelmező publikált tudományos munkássága a fokozat (dr. univ.) odaítélésekor elérte a jelen Szabályzat 17. §-ában rögzített követelményeket;
c) idegennyelv-ismerete a fokozat odaítélésekor elérte a jelen szabályzatban előírtakat;
d) a doktori értekezés két bírálójának egybehangzó véleménye szerint az új tudományos eredményt tartalmazott.
(4) A fokozat megszerzésének időpontja ez esetben a korábbi doktori fokozat odaítélésének időpontja.
(5) A korábbi egyetemi doktori fokozat felhasználásával a doktori (PhD) fokozat akkor is odaítélhető, ha a kérelmező a 3. a) és d) feltételeknek megfelel, továbbá bizonyítani tudja szakirodalmi működése és idegennyelv ismerete a kérelem beadásakor eléri a doktori (PhD) fokozatnak az ezen szabályzatban rögzített jelenlegi követelményeit kielégítő mértéket. A fokozat megszerzésének időpontja ez esetben a doktori (PhD) fokozat odaítélésének időpontja.
A Szabályzat a korábban megszerzett doktori fokozat figyelembe vételével kétféle eljárást tesz lehetővé:
- a Doktori Tanács ex tunc hatállyal, megállapítja az egyenértékűséget, ha a kérelmező a korábbi fokozat megszerzése során már eleget tett a 28. § (3) bekezdés a) - d) pontjaiban írt négy feltétel mindegyikének (a továbbiakban: egyenértékűsítés);
- a Doktori Tanács ex nunc hatállyal, mérlegelése alapján a korábbi fokozat felhasználásával odaítéli a PhD-fokozatot, ha a kérelmező a korábbi fokozat megszerzése során csak a 28. § (3) bekezdés a) és d) pontjaiban írt két feltételnek tett eleget, azonban a b) és c) pontokban írt feltételeknek a kérelme beadásakor már eleget tesz (a továbbiakban: odaítélés). 
	A beadványt tevő maga sem vitatta, hogy korábbi fokozata megszerzésekor nem rendelkezett a PhD-fokozathoz szükséges idegennyelv-ismeretet igazoló két nyelvvizsgával. Mivel a Szabályzat 28. § (3) bekezdés c) pontjában írt feltételnek nem tett eleget, esetében az egyenértékűsítés nem jöhetett szóba, a Doktori Tanácsnak a 28. § (5) bekezdése szerinti odaítélést lehetővé tevő eljárást kellett lefolytatnia. Ezt az okfejtést azonban a Doktori Tanács és a rektor határozatai annak ellenére nem tartalmazták - először a rektor megkeresésemre írt válasz hivatkozik rá -, hogy a beadványt tevő mindvégig a mérlegelés tényét kifogásolta.
	Bár a beadványt tevő a nyelvismeretet az egyenértékűsítési kérelem beadásakor sem teljesítette, hanem csak később pótolta az erre vonatkozó igazolásokat, ezt sem a Doktori Tanács, sem a rektor nem tekintette elutasítási oknak (feltehetőleg azért, mert a szabályzat más rendelkezése - a 18. § - a PhD fokozat nem korábbi fokozat felhasználásával való megszerzése esetére ezt csak a védéshez írja elő). A Doktori Tanács úgy találta azonban, hogy a beadványt tevő publikált tudományos munkássága nem érte el a Szabályzatban rögzített színvonalat, a korábbi fokozatszerzés során megvédett értekezésének új tudományos eredményei pedig nem fogadhatók el. A Szabályzat 28. § (5) bekezdése értelmében e két feltétel bármelyikének hiánya esetén a PhD-fokozat nem ítélhető oda. Mindkét feltétel tudományos kérdésben való állásfoglalást igényel. A publikációs tevékenységnek az odaítélési eljárás során történő értékelésére a Szabályzat a Doktori Tanácsot vitathatalanul feljogosítja, a Doktori Tanács erre vonatkozó állásfoglalása pedig az Ftv. 118. § (5) bekezdése szerint jogorvoslattal nem támadható. Ennek oka az Alkotmány 70/G. §-a mely szerint a Magyar Köztársaság tiszteletben tartja és támogatja a tudományos élet szabadságát azzal, hogy tudományos igazságok kérdésében dönteni, kutatások tudományos értékét megállapítani kizárólag a tudomány művelői jogosultak. Mivel az Alkotmány előírásai az országgyűlési biztost is kötik, a Doktori Tanácsnak a beadványt tevő publikációs tevékenységére vonatkozó, és a kérelem elutasítását maga után vonó értékelését tartalmában nem vitathatom, és ugyanezen okból nem kifogásolhatom a rektor ezzel kapcsolatos álláspontját sem. A korábban elismert új tudományos eredmény Doktori Tanács általi felülbírálatát a későbbiekben vizsgálom.
	A Doktori Tanács publikációs tevékenységre vonatkozó értékelését tehát nem vizsgálhatom; a Doktori Tanács és a Rektor eljárása egyebekben a felsőoktatásról szóló törvény és az Egyetem Doktori Szabályzata előírásainak megfelelt; a határozatok indokolása hiányos volt ugyan, de ez az eljárás eredményét nem érintette, mivel jogorvoslati lehetőség hiányában az alapos indokolás sem vezetett volna más eredményre. Megállapítottam ezért, hogy a Doktori Tanács és a rektor határozataival összefüggésben olyan intézkedést vagy mulasztást, amely a beadványt tevő alkotmányos jogával összefüggésben visszáságként volna értékelhető, nem tapasztaltam.
	Kétségtelen tény, hogy a Doktori Tanács határozatai az Ftv. rendelkezéseivel ellentétesen tartalmazták a jogorvoslatra vonatkozó kioktatást, mivel a törvény szerint ilyennek nincs helye, a rektor minden esetben hivatalból alkalmazott törvényességi felügyeleti eljárása pedig nem tekinthető rendes jogorvoslati eszköznek. Ebből azonban a beadványt tevő alkotmányos jogát eleve nem érhette sérelem, a jogszabálysértő intézkedés alkotmányos joggal összefüggésbe nem hozható, ezért további vizsgálatomat sem igényli. 

3. A Zrínyi Miklós Katonai Akadémia Hadtudományi Hírlevele a fejléc szerint: "A Zrínyi Miklós Katonai Akadémia hivatalos kiadványa". A Hírlevél 1996. évi 1. száma Tájékoztató a doktori (PhD) fokozat odaítéléséről egyetemi doktori (dr. univ.) fokozat alapján címmel, hivatkozva az Egyetem Doktori Szabályzatára, illetve a szabályozás hátterére részletes tájékoztatást adott az egyenértékűség megállapításainak eljárásáról, illetve az ezzel kapcsolatos teendőkről. Bár a tájékoztatás bevezetője az egyenértékűsítés mellett az odaítélésre is utalt, a továbbiakban kizárólag az egyenértékűsítés esetén irányadó szabályokat és teendőket részletezi - lényegében a Szabályzatnak megfelelően -, és nem ejt szót arról, hogy az egyenértékűsítéshez előírt feltétek hiányában is szóba jöhet az odaítélés.
	Az előzőekben részletezettek szerint a beadványt tevő az egyenértékűsítéshez a Szabályzatban élőírt, és a Hírlevélben ismertetett feltételeknek nem tett eleget, így kérelme ügyében eleve nem ezt, hanem az odaítélésre vonatkozó eljárást folytatták le, melynek szabályairól azonban a beadványt tevő a Hírlevélből nem értesülhetett.
	Az eljárással kapcsolatban az a kérdés fogalmazódik meg, hogy alkalmazható-e ebben az esetben a negligentia iuris neminem excusat (a jogszabály nem ismerete nem ment a jogkövetkezmények alól) általános jogelv. Ennek megválaszolásához azt kellene vizsgálni - az Egyetemnek a szabályzatok közzétételére vonatkozó gyakorlata, illetve az egyetemi szokások alapján -, hogy a "hivatalos kiadvány" alcímet viselő Hadtudományi Hírlevél az egyetemi (akadémiai) szabályzatok hivatalos forrásának tekinthető-e, azaz felróható-e a beadványt tevőnek, hogy a Hírlevélre hagyatkozott, és nem tanulmányozta a Doktori Szabályzat teljes szövegét. Mivel azonban az odaítélési eljárást a beadványt tevő erre irányuló kérelme nélkül, kizárólag az egyenértékűsítési kérelme alapján lefolytatták - vagyis az általa nem ismert lehetőségre is "kiterjesztették" -, és azt azért utasították el, mert ezeknek a feltételeknek sem tett eleget, megállapítottam, hogy a beadványt tevőt a Hírlevél hiányos tájékoztatásából nem érte hátrány, a Hírlevél hiányos tájékoztatása a beadványt tevő alkotmányos jogával nem hozható összefüggésbe, így azt nem vizsgálhatom tovább.
	Felhívom azonban a rektor figyelmét arra, hogy az egyetemi szabályokról való tájékoztatás során kiemelt figyelmet kell fordítani ennek pontosságára. Nem zárható ki ugyanis annak lehetősége, hogy más esetben az alkotmányos jogok téves tájékoztatásból eredő megsértését megállapíthatónak kell minősítenem.

4. A beadványt tevő azt is kifogásolta, hogy Doktori Tanács a megismételt eljárást lezáró határozata indokolásában úgy foglalt állást, hogy "Az értekezés nem tartalmaz új tudományos eredményeket. A szerző által rögzített új tudományos eredmény nem fogadható el (ld. 3. fejezet következtetés), hiszen annak már voltak írásos előzményei." A törvényességi felügyeleti jogkörben eljárt rektor a megállapítást arra tekintettel nem bírálta felül, hogy az tudományos eredményre vonatkozó állásfoglalást tartalmaz, amit nincs módjában vizsgálni.
	Az Egyetem Doktori Szabályzata 28. § (8) bekezdése szerint:
A doktori (PhD) fokozat odaítéléséről vagy a kérelem elutasításáról két felkért szakember - akik állást foglalnak az új tudományos eredményről is - írásos előterjesztése alapján az egyetem dönt.
A már idézett (5) bekezdés szerint azonban az odaítélés eleve akkor kerülhet csak szóba, ha a kérelmező a (3) bekezdés d) pontjában írt feltételnek megfelelt, vagyis a doktori értekezés két bírálójának egybehangzó véleménye szerint az új tudományos eredményt tartalmazott. A korábbi egyetemi doktori fokozat megszerzésének nem volt feltétele az új tudományos eredmény. A Zrínyi Miklós Katonai Akadémia ezért írta elő - a rendelkezésemre álló adatok szerint - a felsőoktatásról szóló törvény hatályba lépése után, de még a korábbi szabályok szerint lefolytatott doktori eljárások bírálóinak, hogy foglaljanak állást a későbbi egyenértékűsítés szempontjából már jelentőséggel bíró új tudományos eredmény vonatkozásában is. A beadványt tevő esetében ez megtörtént, a korábbi bírálók jegyzőkönyvben rögzítették az értekezés új tudományos eredményeit. 
	A (8) bekezdés nem értelmezhető úgy, hogy a felkért új bírálóknak joguk volt  visszamenőleges hatállyal felülbírálni a korábbi véleményét, ezáltal ugyanis a korábbi jegyzőkönyv hitelességét, vagyis a már megszerzett doktori fokozat (dr. univ.) értékét vonhatnák kétségbe. Erre azonban sem az Egyetem szabályzata, sem a felsőoktatási törvény nem ad felhatalmazást már csak azért sem, mert a felülbírálás lehetősége a szerzett jogok, azaz a jogbiztonság sérelmét jelentené. A jogbiztonság elve megköveteli ugyanis, hogy az egyszer már törvényes eljárás során megállapítást nyert tényeket kivételes esetekben előálló alapos ok nélkül ne lehessen kétségbe vonni. A tudományos igazságok eldöntésére a tudományok művelőinek olyan kizárólagos hatáskörük van, amit még a bíróságok sem sérthetnek meg. Az e vonatkozásban, meghatározott személlyel összefüggésben tett megállapítások ezért ítélt dolognak minősülnek, melyeket igaznak kell elfogadni (res iudicata pro veritate accipitur). Az odaítélési eljárás során tehát az új bírálók a beadványt tevő korábbi értekezésének új tudományos eredményéről nem foglalhattak volna állást, mivel annak a korábbi bírálók általi igazolása rendelkezésre állt. Az állásfoglalásra csak akkor lett volna lehetőség, ha a beadványt tevő értekezését korábban ebből a szempontból nem minősítették volna. Bár a Hírlevéllel kapcsolatban írtak ebben a vonatkozásban is irányadónak tekintendők, megjegyzendő, hogy az abban foglaltak hasonló tartalmú tájékoztatást tartalmaztak. 
	Megállapítottam tehát, hogy a Doktori Tanács az Egyetem Doktori Szabályzata 28. § (8) bekezdés akként való értelmezése által, hogy jogában áll a beadványt tevő korábbi értekezését felülbírálni abból a szempontból, hogy az tartalmazott-e új tudományos eredményt, visszásságot okozott a jogbiztonság Alkotmányban rögzített elvével, valamint a beadványt tevő tisztességes eljáráshoz való alkotmányos jogával összefüggésben. A Doktori Tanács kizárólagos hatáskörére tekintettel ez a megállapításom nem értelmezhető a PhD-fokozat odaítélhetőségével kapcsolatos állásfoglalásként.
	Abból adódóan, hogy a Doktori Tanács az Alkotmány tiszteletben tartása mellett nem foglalhatott volna állást az új tudományos eredményeket illetően, az állásfoglalás módja - annak megállapítása, hogy a beadványt tevő eredményeinek voltak írásos előzményei - sem tekinthető alkotmányosnak. A megállapítást, amely a beadványt tevő tisztességének kétségbe vonásaként értelmezhető, a Doktori Tanács tényekkel nem támasztotta alá, így azt sem részletezte, hogy az írásos előzmények a beadványt tevőtől avagy másoktól származnak-e, továbbá a megállapítás ellen a beadványt tevőnek nem volt módja védekezni. Megállapítottam ezért, hogy a határozat megállapítása visszásságot okozott a beadványt tevőnek az Alkotmány 54. § (1) bekezdésében biztosított, az emberi méltósághoz fűződő sérthetetlen és elidegeníthetetlen alapvető jogával összefüggésben is.

Ajánlás
	A feltárt alkotmányos visszásság orvoslása érdekében - élve az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 20. § (1) bekezdésében írt jogommal - ajánlom, hogy a Zrínyi Miklós Nemzetvédelmi Egyetem rektora - a felsőoktatásról szóló 1993. évi LXXX. törvény 58. § (2) bekezdésében írt jogánál fogva - semmisítse meg a Doktori Tanács szóban forgó döntését, és hívja fel a Doktori Tanácsot új, a beadványt tevő alkotmányos jogait nem sértő határozat hozatalára.

Budapest, 1998. október 20.

Dr. Polt Péter