OBH 10605/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: dr. Endrődi Zsuzsa

Az eljárás megindulása:

Az ügyben hivatalból indult vizsgálat a 24 Óra 1997. december 9. számában megjelent  "Nem adta el más házát a tatai önkormányzat" című írás alapján. A cikk arról tudósított a polgármester nyilatkozata alapján, hogy az Almási u. 30. szám alatti önkormányzati tulajdonú épületről a Katolikus Szerzetesrend  és a Tata Önkormányzata között létrejött megállapodás alapján törölhető az egyházi vagyon biztosítását szolgáló elidegenítési és terhelési tilalom és az érintett lakók tulajdonjoga bejegyzésre kerülhet. A cikk írója szerint azonban a tulajdonjog bejegyzési kérelmeket a földhivatal elutasította, mert a korlátozás törlésére nem került sor.

Érintett alkotmányos jog:

A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot [Alkotmány 13. § (1) bekezdés]
A tulajdoni formák egyenjogú és egyenlő védelemben részesülnek. 

Alkalmazott jogszabályok:

A volt egyházi ingatlanok tulajdoni helyzetének rendezéséről szóló 1991. évi XXXII. törvény 2. § (4) bekezdése szerint az egyház által igényelt ingatlan helyett a vele történt megállapodás alapján
a.) más megfelelő, állami vagy helyi önkormányzati tulajdonú ingatlant vagy épület létesítésére alkalmas beépítetlen telket, illetőleg
b.) az egyház részére kivételesen ingatlanvásárlásra, épület létesítésére pénzbeli kártalanítást is lehet adni.
5. § (1) bekezdés mely szerint a jegyzék összeállítását megelőzően a Nemzeti Kulturális Örökség Minisztériuma közli a 11. § szerint benyújtott igényeket a tulajdonos helyi önkormányzattal, illetőleg az ingatlan kezelőjével, és felhívja őket, hogy 30 napon belül állapodjanak meg az igénylővel az ingatlanátadásról. Egyidejűleg az igénylő egyházat is fel kell hívni a közvetlen megállapodásra.
(3) bekezdés: A megállapodás egy példányát meg kell küldeni a Nemzeti Kulturális Örökség Minisztériumának, aki ennek alapján az ingatlanigénylést az egyház által benyújtott igények közül törli. 
(4) bekezdés: Az (1) bekezdésben említett határidő egyszer 30 nappal akár az egyháznak, akár a tulajdonosnak (kezelőnek) a Nemzeti Kulturális Örökség Minisztériumához tett bejelentésével meghosszabbodik. További határidő meghosszabbításnak az egyház bejelentése alapján van helye.
(5) bekezdés: Ha a határidőn belül megállapodás nem született, arról -az akadály ismertetésével- haladéktalanul tájékoztatni kell  a Nemzeti Kulturális Örökség  Minisztériumát, és részére a keletkezett iratokat meg kell küldeni.
7. § (1) bekezdés: A bizottság előterjesztése alapján az egyháznak átadásra kerülő ingatlanok jegyzékét a 2011. december 31-ig terjedő időszakra a Kormány hagyja jóvá 1999. szeptember 30-ig. Az előterjesztést a bizottság 1999. június 30-ig nyújtja be a Kormányhoz.

8. § (1) bekezdés: Az egyház a jóváhagyott jegyzékben szereplő ingatlanok közül az egyes ingatlanok átadására vonatkozó  igényét - a hasznosítás kialakított feltételeit ismertetve - a tárgyévet megelőző év március 31-ig jelentheti be a Nemzeti Kulturális Örökség Minisztériumánál.
(2) bekezdés: A jegyzékbe felvett ingatlanokat - évenkénti egyenletes, értékarányos ütemezésben - 2011. december 31-ig kell az egyháznak átadni.

(3) bekezdés: A Kormány az (1) bekezdés szerint tett bejelentés alapján és a (2) bekezdésben foglaltakra tekintettel indítványozza az Országgyűlésnek az ingatlanátadáshoz szükséges pénzügyi fedezetnek az éves állami költségvetésben való biztosítását. Ha az Országgyűlés az indítványnak nem ad helyt, a kormány a jóváhagyott jegyzékben - az egyház, szükség esetén a bizottság meghallgatása után - az átadás határidejét módosítja.

9. § (1) bekezdés: A Kormány döntésének végrehajtásaként a Nemzeti Kulturális Örökség Minisztériuma a 8. § (1) bekezdése szerint tett bejelentés alapján - az éves állami költségvetés elfogadását követő 30 napon belül - határozattal intézkedik az ingatlannak az egyház által meghatározott jogi személy részére való tulajdonba adása és a tulajdonjognak az ingatlan-nyilvántartásba való bejegyzése, illetőleg a 2. § (4) bekezdésének b./ pontjában említett kártalanítás kifizetése iránt. 

A megállapított tényállás és a vizsgálat megállapításai:

Az üggyel kapcsolatban 1998. júniusában tájékoztatást kértem Tata város jegyzőjétől. Válasza alapján a következőket állapítottam meg. A szóban forgó ingatlan az önkormányzati törvény erejénél fogva került Tata Önkormányzatának a tulajdonába. Az ingatlan az államosítás előtt a KALOT székház volt, később kerültek kialakításra a tanácsi, illetve önkormányzati bérlakások. Az ingatlant a Magyar Kapucinus Rendtartomány  (továbbiakban: Rendtartomány)  az 1991. évi XXXII. törvény alapján visszaigényelte és ennek figyelembevételével a Művelődési és Közoktatási Minisztérium 1992. június  5-én kelt határozata alapján a Rendtartomány javára 10 évre szóló elidegenítési és terhelési tilalom került bejegyzésre.

Ezt követően a Rendtartomány és a város vezetői több alkalommal tárgyaltak a volt egyházi ingatlanok tulajdonjogának rendezéséről. Ennek eredményeképpen a Képviselő-testület a 182/1992.(IX. 16.) számú határozatában rögzítette a két fél közötti megállapodást. E szerint az Almási u. 30. szám alatti ingatlan továbbra is önkormányzati tulajdonban marad és ebből adódóan önkormányzati bérlakásként funkcionál. Az épületben lévő önkormányzati lakások értékesítése 1994. áprilisában kezdődött meg és 1995. áprilisában fejeződött be. A tájékoztatás idején a 6 bérlakásból 4 került elidegenítésre.
Az elidegenítési és terhelési tilalomra azért nem voltak tekintettel, mert úgy gondolták, hogy az az 1992-ben aláírt megállapodással rendeződött. 

A Miniszterelnöki Hivatalban 1998. április 29-én tartott egyeztető ülésen a Rendtartomány képviselője úgy nyilatkozott, hogy az egyház pénzbeli kártalanítást kér az Almási u. 30. szám alatti ingatlanért. Az egyeztető tárgyalások alapján a Képviselő-testület a 95/1998. (VI. 10.) számú határozatában döntött arról, hogy az ingatlan tulajdonjogának rendezése érdekében új megállapodásra van szükség. 
A jegyző úr ígéretet tett arra, hogy tájékoztat a végleges megállapodásról. Újabb tájékoztatás azonban az ügyről nem érkezett.
1999. áprilisában érdeklődésemre a földhivatal arról értesített, hogy a bérlő-tulajdonosok tulajdonjogát továbbra sem lehet bejegyezni az elidegenítési és terhelési tilalom miatt. 
Tata város új jegyzője 1999. május 6-án kelt levelében arról tájékoztatott, hogy a Rendtartomány addig, amíg a pénzbeli kártalanítást nem kapja meg az elidegenítési és terhelési tilalom törlésére nem ad engedélyt. Így az ügy végleges megoldására csak a szükséges kormánydöntés meghozatala után kerülhet sor.

Összegezve a fentieket: megállapítom, hogy a  Rendtartomány és az Almási u. 30. szám alatti lakások bérlő-tulajdonosainak alkotmányos joga egyaránt méltányolható. A fenti jogszabályok alapján a Rendnek joga van korábbi ingatlanáért pénzbeli kártalanítást kérni, ennek megtörténtéig az elidegenítési és terhelési tilalmat fenntartani. A tulajdonosoknak joguk van a tulajdonjog bejegyzését kérni. Erre azonban addig nem kerülhet sor, amíg a Rendtartomány kérelme ügyében döntés nem született. Az  egyháznak átadásra kerülő ingatlanok jegyzékét a 2011. december 30-ig terjedő időszakra a Kormány hagyja jóvá 1999. szeptember 30-ig. A Kormány döntésének végrehajtásáként a kártalanítás kifizetése iránt  - a jogszabályban meghatározattak szerint - a Nemzeti Kulturális Örökség Minisztériuma intézkedik. A Rendtartomány tulajdoni helyzetének rendezését követően nem lesz akadálya az elidegenítési és terhelési tilalom törlésének. Ezt követően sor kerülhet az épület társasházzá alakítására és a tulajdonosok ismételten kérhetik tulajdonjoguk bejegyzését. Mindezek alapján az ügyben alkotmányos visszásságot nem állapítottam meg. A tulajdonosok azon sérelme, hogy tulajdonjogukat a földhivatal bejegyezni nem tudja, az egyház tulajdoni helyzetének rendezését követően orvosolható. A vizsgálatot ezért további intézkedés nélkül lezárom. A jelentés egy példányát tájékoztatásul megküldöm a 24 Óra főszerkesztőjének, Tata Város jegyzőjének és a Nemzeti Kulturális Örökség Minisztériumának.

Budapest, 1999. szeptember 20.

Gönczöl Katalin