OBH 10593/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Kiss László

Az eljárás megindulása:
	A Népszabadság 1997. december 13-i számában hírt adott arról, hogy a rendőrök az éjszakai órákban, utcai igazoltatás és előállítás során megverték V. Melinda és M. László budapesti lakosokat.
	 Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16. § (2) bekezdése alapján hivatalból vizsgálatot rendeltem el az esetleges alkotmányos visszásság megállapítása érdekében.

Érintett alkotmányos jog:
Jogállamiság, jogbiztonsághoz való jog (Alk. 2 .§ (1)bek. )
Embertelen, megalázó bánásmód tilalma (Alk. 54. § (2)bek.)
 
Alkalmazott jogszabályok:
1994. évi XXXIV. törvény a Rendőrségről
Az arányosság követelménye
15. § (1) A rendőri intézkedés nem okozhat olyan hátrányt, amely nyilvánvalóan nem áll arányban az intézkedés törvényes céljával.
(2) Több lehetséges és alkalmas rendőri intézkedés, illetőleg kényszerítő eszköz közül azt kell választani, amely az eredményesség biztosítása mellett az intézkedéssel érintettre a legkisebb korlátozással, sérüléssel vagy károkozással jár.   
A kényszerítő eszközök alkalmazásának követelményei
16. § (1) A rendőr kényszerítő eszközt csak a törvényben meghatározott feltételek fennállása esetén alkalmazhat. Nincs helye a kényszerítő eszköz további alkalmazásának, ha az ellenszegülés megtört és a rendőri intézkedés eredményessége enélkül is biztosítható.
19. § (1) A jogszabályi előírások végrehajtását szolgáló rendőri intézkedésnek - ha törvény vagy nemzetközi megállapodás másként nem rendelkezik - mindenki köteles magát alávetni, és a rendőr utasításának engedelmeskedni. A rendőri intézkedés során annak jogszerűsége nem vonható kétségbe, kivéve, ha a jogszerűtlenség mérlegelés nélkül, kétséget kizáróan megállapítható.
(2) A rendőr jogszerű intézkedésének való ellenszegülés esetén az e törvényben meghatározott intézkedések és kényszerítő eszközök alkalmazhatók.
Igazoltatás
29. § (1) A rendőr a feladata ellátása során igazoltathatja azt, akinek a személyazonosságát meg kell állapítania. Az igazoltatott köteles a személyazonosító adatait hitelt érdemlően igazolni. A személyazonosság igazolására elsősorban a személyi igazolvány szolgál, elfogadható továbbá minden olyan okmány, amelyből az igazoltatott kiléte hitelt érdemlően megállapítható. A rendőr az általa ismert vagy más jelen lévő ismert kilétű személy közlését is elfogadhatja igazolásként.
(2) Az igazoltatás megtagadása esetén az igazoltatott e célból feltartóztatható, az igazoltatás sikertelensége esetén előállítható, és a személyazonosság megállapítása céljából az igazoltatottól ujjnyomat vehető, fényképfelvétel készíthető, továbbá a külső testi jegyek észlelés és mérés alapján rögzíthetők.
(3) Az igazoltatás csak a személyazonosság megállapításához szükséges ideig tarthat. Az igazoltatottal az igazoltatást követően kérelmére közölni kell az igazoltatás okát, kivéve, ha az a közbiztonság érdekét veszélyezteti.
(4) A rendőr az igazoltatott személy ruházatát, járművét átvizsgálhatja, ha azt a személyazonosság megállapítása, a valószínű veszély elhárítása, bűncselekmény vagy szabálysértés elkövetésének gyanúja szükségessé teszi.   
47. § A rendőr - intézkedése során - az ellenszegülés megtörésére testi erővel cselekvésre vagy a cselekvés abbahagyására kényszerítést (testi kényszert) alkalmazhat.
48. § A rendőr bilincset alkalmazhat a személyi szabadságában korlátozni kívánt vagy korlátozott személy
a) önkárosításának megakadályozására,
b) támadásának megakadályozására,
c) szökésének megakadályozására,
d) ellenszegülésének megtörésére.
3/1995. (III. 1.) BM rendelet a Rendőrség Szolgálati Szabályzatáról   
34. § (1) A ruházat, csomag és jármű átvizsgálása bűncselekmény vagy szabálysértés elkövetése tárgyi bizonyítási eszközeinek felkutatására, közbiztonságra veszélyes eszközök kiszűrésére irányulhat.
(2) Ruházat-, csomag-, járműátvizsgálásra kerülhet sor különösen:
a) igazoltatás során;
Feltartóztatás
35. § (1) A feltartóztatás a rendőrnek az a szolgálati tevékenysége, amelynek során azt a személyt, aki a személyazonosságának igazolását megtagadja, vagy az igazolásra történő felszólításnak nem engedelmeskedik, továbbá, akitől felvilágosítást kér, annak idejére az intézkedés helyszínének elhagyásában korlátozza, vagy a további intézkedés megtételéig a helyszín elhagyásában megakadályozza.
(2) A feltartóztatást meg kell szüntetni, ha az intézkedés célját elérte, és további intézkedésre nincs szükség.  
47. § A rendőr - intézkedése során - az ellenszegülés megtörésére testi erővel cselekvésre vagy a cselekvés abbahagyására kényszerítést (testi kényszert) alkalmazhat.    
51. § (1) A rendőr szolgálata jogszerű teljesítésekor köteles intézkedéseinek érvényt szerezni, ennek érdekében előzetes figyelmeztetés után joga van kényszerítő eszközök alkalmazására. Ha a figyelmeztetést a körülmények nem teszik lehetővé, a kényszerítő eszközök előzetes figyelmeztetés nélkül is alkalmazhatók.
(2) A rendőr kényszerítő eszköz alkalmazása során a testi épséghez fűződő jogokat köteles tiszteletben tartani, és a testi épséget csak a legszükségesebb mértékben veszélyeztetheti.
(3) A kényszerítő eszközök alkalmazását követően a rendőr elöljárója vizsgálja annak szükségességét, jogszerűségét, az arányosság követelményének megtartását, melynek során:
- meghallgatja azt, aki a kényszerítő eszköz alkalmazása során megsérült, valamint az eseménynél jelenlévő személyeket;
- szükség esetén tisztázza a rendőr jelentésében észlelt ellentmondásokat.
(4) Megállapításairól részletes jelentést készít. Ha a megállapítása szerint a kényszerítő eszközök alkalmazására törvényes feltételek hiányában került sor, az intézkedő rendőr ellen az eset súlyának megfelelő eljárást kezdeményez.
52. § (1) A kényszerítő eszközök meghatározásának sorrendje fokozatosságot is jelent, súlyosabb kényszerítő eszköz csak akkor alkalmazható, ha az enyhébb kényszerítő eszköz alkalmazása nem vezetett eredményre, vagy sikere eleve kilátástalan.
(2) A kényszerítő eszközök alkalmazása során ellenszegülésnek (Rtv. 47. §) kell tekinteni azt a célzatos, fizikai erőkifejtéssel járó tevékenységet, amely a rendőrt jogszerű intézkedésének megkezdésében, folytatásában vagy befejezésében akadályozza, így különösen, ha valaki élet, testi épség elleni fenyegetéssel vagy fizikai erőszakkal akadályozza, hogy a rendőr valahová belépjen, valahol tartózkodjon, valahonnan távozzon, valakit személyes szabadságában korlátozzon, illetőleg valakivel szemben intézkedést foganatosítson.
(3) A kényszerítő eszköz alkalmazását előzze meg:
a) a jogellenes magatartás abbahagyására való felszólítás, "a törvény nevében" szavak előrebocsátásával;
b) figyelmeztetés, hogy kényszerítő eszköz alkalmazása következik.
(4) Előzetes figyelmeztetés nélkül a kényszerítő eszköz csak akkor alkalmazható, ha a késedelem veszéllyel járna.
(5) A kényszerítő eszközök alkalmazásáról a rendőr jelentést készít, amely tartalmazza:
a) hol, mikor, kivel szemben, milyen kényszerítő eszközt használt, és ennek mi volt az indoka;
b) eleget tett-e a (3) bekezdés a) és b) pontjaiban meghatározott kötelezettségének, ha nem, ennek mi volt az oka;
c) keletkezett-e sérülés, és milyen fokú, illetve keletkezett-e dologban anyagi kár;
d) mi történt a sérülttel;
e) ha támadás miatt történt a kényszerítő eszköz alkalmazása, mi volt a támadásra használt eszköz;
f) a tanúk adatait;
g) az alkalmazást lehetővé tevő törvényhelyre való hivatkozást.
53. § (1) Kényszerítő eszköz alkalmazása feltételeinek fennállása esetén testi kényszert akkor kell alkalmazni, ha a rendőri erőfölény vagy az intézkedés alá vont személy állapota, magatartása folytán súlyosabb kényszerítő eszköz alkalmazása nem indokolt.
(2) A testi kényszer alkalmazása során a rendőr felhasználhatja az önvédelmi fogásokat is.
Bilincs alkalmazása
54. § (1) Bilincs alkalmazása az Rtv. 48. §-a alapján különösen azzal szemben indokolt:
a) aki erőszakos, garázda magatartást tanúsít, és ennek abbahagyására másként nem késztethető;
b) aki az intézkedő rendőrt, annak segítőjét, illetve az intézkedésben közreműködőt megtámadja;
c) akinek az elfogására bűncselekmény elkövetésének alapos gyanúja miatt került sor;
d) akinek a jogszerű intézkedéssel szembeni ellenszegülése testi kényszerrel nem törhető meg.
(4) Tilos a bilincs olyan módon való használata, amely indokolatlanul fájdalmat, sérülést okoz, vagy jellegénél fogva megalázó.
(6) A bilincselés módját az intézkedő rendőr az adott körülmények között a legcélirányosabban választja meg azzal, hogy:
a) a kezek hátra bilincselése akkor célszerű, ha a bilincs alkalmazására testi kényszer útján kerül sor, vagy alapos okkal tartani lehet rendőr elleni támadásától, illetve szökéstől. 
1978. évi IV. törvény a Büntető Törvénykönyvről
Bántalmazás hivatalos eljárásban
226. § Az a hivatalos személy, aki eljárása során mást tettleg bántalmaz, vétséget követ el, és két évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
Hivatalos személy elleni erőszak
229. § (1) Aki a hivatalos személyt jogszerű eljárásában erőszakkal vagy fenyegetéssel akadályozza, intézkedésre kényszeríti, vagy eljárása alatt, illetőleg emiatt bántalmazza, bűntettet követ el, és három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.    
	
Megállapított tényállás:
	V. Melinda és M. László főiskolai hallgatók 1997. július 27-éről 28-ra virradó éjszaka, 01 óra körül a Budapest, IX. kerület Ráday utca egyik szórakozóhelyéről jöttek ki, ahol azoktól a barátaiktól vettek búcsút, akikkel az előző nap egy vidéki kiránduláson vettek részt. V. Melinda az egyik barátnőjétől is elköszönt, ezért kb. 10-15 méterrel lemaradva követte M. Lászlót. 
	Az utcán megállt egy rendőrautó, amelyből három egyenruhás rendőr szállt ki és igazolásra szólították fel M. Lászlót. M. László közölte velük, hogy nincs nála személyi igazolvány. M. László állítása szerint közvetlen modorban beszélt az ugyancsak fiatal rendőrökkel, akik az igazolás megtagadása miatt elő akarták állítani. V. Melinda azt látta, hogy a rendőrök dulakodni kezdtek M. Lászlóval. Mire odaért, M. László inge elszakadt, láthatóan megsérült, kezeit hátrabilincselték. V. Melinda azt állította, hogy kivette táskájából M. László nála lévő igazolványát és a sajátjával együtt a rendőrök felé nyújtotta, de az egyik rendőr kiütötte azokat a kezéből. 
	A rendőrök állítása szerint az esemény nem így történt. V. Melindát az intézkedés kezdetén nem látták. Akkor futott oda hozzájuk, amikor M. Lászlót meg akarták bilincselni,  szidalmazta a rendőröket és egyiküket hátulról megrúgta. Igazolványok nem voltak a kezében, azok csak később kerültek elő a táskájából. A rúgást követően az egyik rendőr elengedte M. Lászlót és társával lefogta V. Melindát, ráfektette a gépkocsi motorháztetejére és hátrabilincselte a kezét. A rendőrök által lefogott és kiszabadulni igyekvő M. Lászlót - aki eközben az egyik rendőrt sípcsonton rúgta - gumibottal megütötték, a földre lökték és V. Melinda állítása szerint rugdosták. A rendőrök a gumibothasználatot és a földre vitelt elismerték, az egyéb bántalmazást nem. Az egyik rendőr a hason fekvő és hátrabilincselt kezű M. László hátán térdelt, hogy az ne tudjon kiszabadulni. V. Melinda tagadta, hogy szándékosan megrúgta volna bármelyik rendőrt. 
	A rendőrök rádión segítséget kértek és a mikrobusszal a helyszínre érkező másik járőrrel együtt beszállították V. Melindát és M. Lászlót a IX. kerületi rendőrkapitányságra. M. László későbbi vallomásaiban azt mondta, hogy a mikrobusz padlójára fektették és hanyattfekve szállították. Egy rendőr a kocsiban is bántalmazta, nyakát fojtogatta, majd a kocsiból kiszállítás után ököllel, nagy erővel megütötték. Az ütéstől a bal szemén megsérült és elmondása szerint valószínűleg rövid időre az eszméletét is elvesztette. Az épületbe történt bekísérésük során az M. Lászlót kisérő rendőr a hüvelykujjával nagy erővel nyomást gyakorolt M. László bal füle alatti lágy részre, amivel erős fájdalmat okozott neki. Adataik felvétele után egy folyosón álltak megbilincselve, amikor egy civilruhás férfi - aki úgy viselkedett, mint a többi rendőr főnöke - kikérdezte őket a történtekről. V. Melinda elmondta, mi történt, erre a civilruhás férfi megpofozta. 
	Kb. 20 perccel később két külön gépkocsival elszállították őket az Uzsoki utcai kórházba, ahol mindkettőjükről látleletet vettek fel és véralkohol vizsgálatot végeztek. Az ORFK Véralkohol Szakértői Osztály szakértői véleménye szerint a véralkohol vizsgálat időpontjában V. Melinda vérmintájában 1,30 g/l (ezrelék), M. László vérmintájában 1,34 g/l (ezrelék) alkoholkoncentrációt állapítottak meg. A vérvétel időpontjában ez mindkettőjüknél enyhe fokú alkoholos befolyásoltságot jelentett, de a szakértő szerint - figyelemmel az eltelt időre - a rendőri intézkedés korábbi időpontjában mindketten közepes szintű alkoholos befolyásoltságban voltak.
	M. Lászlót a kórház Traumatológiai Osztálya sérülései miatt kórházi kezelésbe vette, a kórházból három nap múlva - július 30-án - bocsátották el. Kezelőorvosa a sérüléseinek gyógytartamát 8 napon túlinak minősítette, összességében kb. hat hétre becsülte. 
	M. László sérülései a látlelet szerint: bal szemgödör tájékán lágyrész zúzódás, jobb vállon egyrendbeli felületes hámhorzsolás, a háton, középen a lapockák magasságában egyrendbeli hosszanti kiterjedésű, 2 cm széles lágyrész zúzódás, a háton jobb oldalt egyrendbeli kb. 5 cm kiterjedésű felületes hámhorzsolás. A szemészeti szakvizsgálat a baloldali alsó szemhéj vérömlenyét, a bal szemgolyóhoz tartozó kötőhártya alatti vérzést és az ideghártya vizenyős duzzanatát, továbbá a bal szemgolyóhoz tartozó látóideg zúzódását állapította meg. Enyhe fokú agyrázódással is kezelték. Az igazságügyi orvosszakértő a sérüléseket együtt és külön-külön is 8 napon belül gyógyulónak minősítette.
	V. Melinda vizsgálata a jobb lábszár külső és belső felszínén egy-egy pontszerű lágyrész zúzódást, továbbá mindkét csuklón bilincseléstől származó lenyomatot állapított meg.
	V. Melindát az orvosi vizsgálat után visszaszállították a kapitányságra, ahonnan 06.25 órakor engedték szabadon. Még aznap délelőtt feljelentést tett a Fővárosi Ügyészségi Nyomozó Hivatalnál a rendőrök ellen. M. László 1997. július 31-én tett feljelentést. A feljelentések alapján a Nyomozó Hivatal Nyom. 824/1997. számon  ismeretlen tettes ellen, két rendbeli hivatalos eljárásban elkövetett bántalmazás és egy rendbeli könnyű testi sértés vétsége miatt folytatott nyomozást.
	A BRFK Közrendvédelmi Főosztály Bevetési Osztály állományába tartozó intézkedő rendőrök parancsnoka a V. Melinda és M. László által megrúgott rendőrökről is látleletet készíttetett. Az orvosi vizsgálat az egyik rendőr combján kb. 5 cm kiterjedésű lágyrész zúzódást, a másik rendőr alsó lábszárán két, kb. 0,5 cm kiterjedésű hámhorzsolást állapított meg. A BRFK feljelentése alapján a Budapesti IX. kerületi Ügyészség hivatalos személy elleni erőszak miatt eljárást indított M. László és V. Melinda ellen.
	Az Ügyészségi Nyomozó Hivatal 1998. május 27-én a Be. 139. § (1) bekezdés b) pont első fordulata, részben második fordulata alapján - mivel a nyomozás adatai alapján nem volt megállapítható bűncselekmény elkövetése illetőleg az elkövető kiléte - a bántalmazás ügyében elrendelt nyomozást megszüntette. A megszüntető határozat ellen benyújtott panaszt a Fővárosi Főügyészség NF. 10932/1997. számon 1998. július 7-én elbírálta és elutasította.
	A nyomozást megszüntető határozat indoklása szerint "a látlelet adatával alátámasztott és az orvosszakértő által is valószínűsített, M. László bal szeme körüli sérülést előidéző ütés kivételével a szándékos bántalmazás ténye, következésképp a feljelentés szerinti bűncselekmények elkövetése nem állapítható meg. M. László látlelet által tanúsított további sérülései, valamint V. Melinda sérülései a jogszerű rendőri intézkedésnek ellenszegülés, valamint annak erőszakkal akadályozása miatt és a további támadás megakadályozása érdekében jogszerűen alkalmazott kényszerítő eszközök, illetőleg testi kényszer folytán keletkeztek."
	A Budapesti IX. kerületi Ügyészség 1998. július 14-én B. IX. 659/1998. számon M. László és V. Melinda ellen - figyelemmel az Ügyészségi Nyomozó Hivatal megszüntető határozatára is - hivatalos személy elleni erőszak miatt vádindítvánnyal fejezte be az eljárását.

	A vizsgálat megállapításai:
	Tekintettel arra, hogy a V. Melinda és M. László elleni büntető eljárás bírói szakban van, ezért azt hatáskör hiányában nem vizsgáltam. 
	Az eseményeket kiváltó rendőri intézkedés indokoltságát, törvényességét azért vizsgáltam, hogy a jövőben elkerülhetők legyenek a hasonló következményekkel járó esetek.
	A rendőrségről szóló 1994. évi XXXIV. törvény 29. § (1) bekezdése szerint "A rendőr a feladata ellátása során igazoltathatja azt, akinek a személyazonosságát meg kell állapítania." Ez a rendelkezés az igazoltatás célhoz kötöttségére utal, tehát az intézkedés indokoltságához szabálysértés vagy bűncselekmény elkövetésének gyanúja, igazgatásrendészeti, körözési vagy bűnmegelőzési ok szükséges, amely a rendőr saját elhatározása alapján vagy utasításra kezdeményezett intézkedését jogszerűvé teszi.
	A 30. § (1) bekezdése szerint fokozott ellenőrzés keretében "A Rendőrség a bűncselekmény elkövetőjének elfogása és előállítása, vagy a közbiztonságot veszélyeztető cselekmény vagy esemény megelőzése, megakadályozása érdekében a rendőri szerv vezetője által meghatározott nyilvános helyen vagy a közterület kijelölt részén az oda belépőket vagy az ott tartózkodókat igazoltathatja". 	Ez a rendelkezés lehetővé teszi, hogy - utasításra - válogatás nélkül mindenkit ellenőrizzenek a rendőrök. Az utasítás jogszerűségéért annak kiadója felelős.
	A rendőri jelentések és a későbbi büntető eljárás során tett tanúvallomások szerint M. László és V. Melinda magatartásukkal az igazoltatásra semmilyen okot nem szolgáltattak.
	Az ügyben folytatott nyomozás során H.Zs. r. zászlós - a Ráday utcában intézkedő járőr parancsnoka - tanúvallomásában a következőket mondta az intézkedés okáról: "A parkoló autók és a kukák között feltűnt egy fiatalember, akinek a hátán egy hátizsák volt és egy kapualjnál állt. Gyanúsnak tűnt az éjszakai órákban, az öltözéke nem olyan volt, mintha színházból vagy hasonló helyről jött volna. Farmernadrágot és fiatalos öltözéket viselt, de ez a sötétben elhanyagoltnak tűnt." Ez nyilvánvalóan nem elégséges ok az igazoltatásra.
	Az intézkedés végrehajtásának módjáról tett vallomások eltérőek voltak. H.Zs. nem nyilatkozott, hogy adott-e valamilyen utasítást a beosztott járőrtársának, de elmondta, hogy amikor a szolgálati gépkocsival megállt, két beosztottja, Sz.F. r.törzsőrmester és Sz.L. r.őrmester kiszálltak és odamentek a fiatalemberhez elkérni az igazolványát. Ő is kiszállt és a kocsit megkerülve ment feléjük. Nem hallotta, hogy Sz.F. milyen szavakkal kérte az igazolványt. Nem emlékezett, hogy a fiatalember mit válaszolt, de azt biztosan állította, hogy Sz.F. mondta, hogy az illető nem akarja átadni az igazolványát. H.Zs. azt mondta, hogy "akkor ruházat átvizsgálást hajtunk végre." 
	Sz.F. r.őrmester szerint az intézkedést hárman, együtt kezdték meg. Valóban ő kérte a fiatalembert, hogy igazolja magát. A férfin látszott, hogy ittas állapotban van. Az igazolványát nem adta át, közölte, hogy nincs nála. "Mindezt ellenséges módon, lekezelő hangnemben és trágár szavak kíséretében tette, tegezett bennünket." A tanú szerint ezután a szolgálati gépkocsihoz kísérték és "az igazolvány előkerítése érdekében ruházat átvizsgálást hajtottunk végre, úgy, hogy ő a kezeit a gépjármű motorház tetejére tette és én és H.Zs. átvizsgáltuk a ruháját és a hátizsákját is." 
	A járőr harmadik tagja, Sz.L. r.őrmester vallomása szerint H.Zs. szólította fel a fiatalembert. "H.Zs. köszönt és a "törvény nevében " szavak előrebocsátásával felszólította a fiatalembert személyazonossága igazolására." Kérdésre válaszolva elmondta, hogy a ruházat átvizsgálására csak a megbilincselés után került sor. A fiatalember "a bilincselésnek ellenállt, ráfeküdt a gépkocsi motorháztetejére, maga alá húzott karokkal."  
	A tanúvallomásokból idézett nyilatkozatok szerint az igazoltatott személy a barátnője megbilincseléséig csak passzív ellenállást tanúsított. A sikertelen igazoltatást követő további cselekmények - testi kényszer alkalmazása, bilincselés - időben olyan gyorsan követték egymást, hogy a közelben tartózkodó V. Melinda csak akkor ért oda a rendőrökhöz, amikor barátja már meg volt bilincselve, ruhája elszakadt és sérülés látszott rajta. A fentiek M. László vallomását erősítik, amely szerint a rendőrök fellépése az ő tiszteletlennek minősített hangvétele által kiváltott, előzetes figyelmeztetés nélküli retorzió volt és időt sem kapott arra, hogy V. Melinda segítségével igazolhassa kilétét. 
	Egy hasonló tartalmú ügy - OBH 6419/1996 - vizsgálata során megállapítottam, hogy a rendőr igazoltatási joga nem korlátlan, mivel az a rendőr valamely konkrét feladatának ellátásához szorosan kapcsolódóan, a személyazonosság megállapításának szükségességéhez, illetőleg a törvény által megjelölt célhoz és a rendőri szerv vezetője által meghatározott nyilvános helyhez kötött. Az ügyben ajánlást nem tettem, de a vizsgálat által feltárt jogsértésekre felhívtam a Budapesti Rendőr-főkapitányság és a Fővárosi Főügyészség vezetőjének figyelmét. 
	A rendőrségről szóló 1994. évi XXXIV. törvény 15. § (1) szerint a rendőri intézkedés nem okozhat olyan hátrányt, amely nyilvánvalóan nem áll arányban az intézkedés törvényes céljával. Az arányosság követelménye a rendőri rutin-intézkedésnek tekintett igazoltatásra is vonatkozik. Ilyen esetekben a  több rendbeli testi sértés okozásával járó rendőri magatartás tanúsítása megengedhetetlen, mert sérti az Alkotmány embertelen, megalázó bánásmódra vonatkozó feltétlen, vagyis kivételt nem tűrő tilalmát. 
	 Az államhatalom jogállami működése megköveteli, hogy az állam nevében eljáró személyek, így az intézkedő rendőrök a jogszabályi előírásokat maradéktalanul betartsák, ugyanis a jogszerű eljárást az állampolgárok elvárhatják. A részrehajlás nélküli, körültekintő eljárást az emberi méltósághoz való alkotmányos alapjog is megköveteli. Mivel az Alkotmány 54. § (1) bekezdésében biztosított élethez és emberi méltósághoz való jog korlátozhatatlan és elidegeníthetetlen (23/1990. AB határozat), ez a jog azokat a személyeket is megilleti, akik maguk nem járnak el jogszerűen. Egy magánszemély jogszerűtlen viselkedése tehát semmiképpen nem tekinthető olyan eseménynek, mely az államhatalmat gyakorló személyeket, így a rendőri intézkedésben részt vevőket felmentené a körültekintő, célszerű és részrehajlás nélküli eljárás jogszabályi és alkotmányos kötelezettsége alól.
	A leírtakra tekintettel megállapítottam, hogy az M. Lászlóval szemben intézkedő rendőrök eljárása alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot okozott a rendőrségről szóló törvényben megfogalmazott arányosság követelményének és ezáltal az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiságból fakadó jogbiztonsághoz való jog, valamint az 54. § (2) bekezdésében megfogalmazott embertelen, megalázó bánásmód tilalmának megsértése által.
	Ajánlás:
	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 20. § (1) bekezdése alapján ajánlom az országos rendőr-főkapitánynak, hogy tegye meg a szükséges intézkedéseket az állampolgárok emberi méltóságát sértő hasonló - alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot előidéző - eljárás jövőbeli előfordulásának megelőzése érdekében. 
Az ajánlás tekintetében kialakított érdemi állásfoglalásáról, illetve a megtett intézkedésekről az ajánlás kézhezvételétől számított harminc napon belül adjon tájékoztatást. 

Budapest, 1998. december 16.

Gönczöl Katalin