OBH 10585/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Izafé Éva

Az eljárás megindulása

A budai várfalakkal határolt területen élő panaszos az állampolgári jogok országgyűlési biztosához fordult, sérelmezve az Önkormányzat parkolással kapcsolatos rendeletét.
A vizsgálat az Alkotmányban deklarált  tulajdonhoz, egészséges környezethez való jog  és diszkrimináció tilalma megsértésének gyanúja miatt indult.
A vizsgálat során tájékoztatást kértem az Önkormányzattól és a panaszostól.

A megállapított tényállás

Panaszos azt sérelmezte, hogy a Várat sorompók mögé zárták, a bejutást biztosító kaput mágneskártyával lehet működtetni. Beszámolt arról, hogy a rendszer működése számtalan kellemetlen helyzetet okozott. A parkolócédulával érkező autós először tájékozódik, e közben növekszik a kocsisor, van aki idegesen dudál, a rendőrautó szirénázik. Azt is megemlítette, hogy arra is volt példa, amikor mentőautó rekedt a sorban. A továbbiakban úgy fogalmazott, hogy ez a rendszer nyereség az Önkormányzatnak és végtelen bosszúság az itt lakóknak, a lakókhoz érkező rokonoknak és barátoknak. Ha a kártya elveszik - ami panaszos esetében meg is történt -, a jogosult is csak több tízezer forintért kaphat másikat. Sérelmezte, hogy az Önkormányzat rendelete következtében ingatlanát rendeltetésszerűen  (kapun belüli parkolás) csak külön engedélyhez kötötten használhatja, és ezért - bármilyen kis összegben is - díjat kell fizetnie. A kerület érintett részében lakóknak  álláspontja szerint nem lehetne engedélyhez kötni a gépkocsi behajtást. A kialakított parkolási rendszer panaszos ingatlanának közelében, közvetlenül az ablaka alatt légszennyezést okoz, a hangos motorzaj is zavarja. A kialakult helyzet - panaszos álláspontja szerint - környezetszennyezést és a lakhatási körülmények romlását idézte elő (kipufogógáz, hang, látvány, obszcén ordítozás), és bármennyire is tiltakoztak a parkolási rendszer bevezetése ellen, az áldatlan állapot bekövetkezett. Sérelmesnek találta, hogy a családtagok, vidéki rokonok, barátok egy látogatás, családi program esetén csak távolabb parkolhatnak, majd a további tömegközlekedés jelentős anyagi megterheléssel jár. Jelentős sérelemként fogalmazta meg panaszos, hogy a szolgáltatók, javító-karbantartó vállalkozók szintén a kiemelt parkolási díjjal hajthatnak be a védett területre, ami jelentősen megnöveli a vállalkozás díját, de van olyan szolgáltató, aki a  vári megrendelő hallatára a munkát el sem vállalja.

Megkeresésemre az Önkormányzat közölte, hogy a bevezetést követően jelentkező tapasztalatok alapján 1997. decemberében  módosították  a rendeletet. Az ingyenes vagy kedvezményes behajtással rendelkezők körét bővítették. A Polgármester vitatta azt a megállapítást, hogy a  várban lakók csak külön behajtási hozzájárulás ellenében juthatnak behajtási engedélyhez. Részükre a rendelet ingyenes behajtást tesz lehetővé. Az engedélyt kérelemre adják, de nem tekinthetnek el  az államigazgatási eljárás szabályai szerint meghatározott legalacsonyabb díj megfizetésétől (ma évi 1500 Ft). Az együttélő, többgenerációs családok tíz, illetve húsz százalékos megváltási díjért juthatnak második, harmadik engedélyhez. (amely 30, 60 ezer Ft évente) A Várban dolgozó vállalkozók (üzletbérlők és tulajdonosok) kedvezményesen jutnak az engedélyhez. A Polgármester véleménye az volt, hogy a rendelet alkalmas a közlekedési károk mérséklésére, a műemléki környezet védelmére, a további pusztulás megakadályozására, a forgalom és a zajártalom elviselhetőbbé tételére. Annak érdekében, hogy csökkenjen a zaj és rezgésszint, meg kellett akadályozni az illegális behajtásokat, meg kell óvni a világörökséghez tartozó épületállományt és a föld alatti védett természeti értékeket. Ez nemcsak a turisták, hanem az ott élők érdeke is. A Várban élők érdekében is korlátozták a behajtást, hiszen naponta ezerszámra érkező vendégek a Várban állították le gépkocsijukat, zavarva ezzel a lakókat a szabályos parkolásban, a pihenésben, a sétában. Ennek a már-már elviselhetetlen állapotnak a  megszüntetését több száz lakó kérte. Ezért is született meg a  rendelet. Az Önkormányzat milliókat költött a rendszer kiépítésére, vállalva a korlátozásból adódó népszerűtlenséget, hiszen tiltakoztak a kitiltott taxisok, utazási ügynökségek, a forgalomcsökkenéstől félő vendéglősök, állandó és alkalmi árusok. A Vár polgárnegyedében 1129 parkolóhely van, a lakók részére 865  engedélyt adtak ki.

A Kulturális Örökség Igazgatósága is kifejtette véleményét, amely szerint a Budai Vár egész területe régészetileg kiemelten védett terület, ezenkívül műemléki védelem alatt is áll, továbbá a világörökség része is, ezért fokozott védelemben kell részesíteni. Ez azt jelenti, hogy minden olyan korlátozó intézkedést kötelességük megtenni, ami e kulturális javak védelmét szolgálja. A kulturális javak védelméről szóló  törvény rendelkezései számos helyen korlátozzák az állampolgári jogokat. Annak bizonyítása, hogy régészeti védelem szempontjából mennyire indokolt a gépjárműforgalom korlátozása (rezgés, talajmozgások stb.) csak hosszú és költséges hatástanulmány alapján lehetséges. Az Önkormányzat - feltehetően - ilyen vagy hasonló hatástanulmány eredményeinek figyelembevételével hozta meg döntését. Ez esetben pedig - vonta le következtetését  a Kulturális Örökség Igazgatója  - az intézkedés nem kifogásolható.

A vizsgálat lezárása előtt tájékoztatást kértem az Önkormányzattól, hogy a rendelet megjelenését követően felmerült panaszok és javaslatok alapján tervezik-e a jelenlegi szabályozás módosítását és az miben foglalható össze. Választ kértem arra is, hogy egy korábbi felvezető út miként állítható a rendkívüli forgalom szolgálatába, különös tekintettel a mentők,  a rendőrség és a tűzoltóság számára. A Várban élő polgárok megrendelésére érkező szolgáltatók, iparosok behajtásának megkönnyítéséről is tájékoztatást kértem.

Az ügy jogszabályi háttere

1993. évi XXXI. törvény az emberi jogok és az alapvető szabadságok védelméről szóló, Rómában, 1950. november 4-én kelt Egyezmény és az ahhoz tartozó nyolc kiegészítő jegyzőkönyv kihirdetéséről
Kiegészítő jegyzőkönyv az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló Egyezményhez
Az aláíró Kormányok, az Európa Tanács tagjai,
elhatározván, hogy megfelelő intézkedéseket tesznek az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről Rómában, 1950. november 4-én aláírt Egyezmény (a továbbiakban: Egyezmény) I. fejezetében már benne foglaltakon felüli egyes további emberi jogok és szabadságok közös biztosítása érdekében,
a következőkben állapodtak meg:
1. Cikk - Tulajdon védelme
Minden természetes vagy jogi személynek joga van javai tiszteletben tartásához. Senkit sem lehet tulajdonától megfosztani, kivéve, ha ez közérdekből és a törvényben meghatározott feltételek, valamint a nemzetközi jog általános elvei szerint történik.
Az előző bekezdésben foglaltak nem korlátozzák az államok jogát olyan törvények alkalmazásában, melyeket szükségesnek ítélnek ahhoz, hogy a javaknak a köz érdekében történő használatát szabályozhassák, illetőleg az adók, más közterhek vagy bírságok megfizetését biztosítsák.

1990. évi LXV. törvény a helyi önkormányzatokról

16. § (1) A képviselő-testület a törvény által nem szabályozott helyi társadalmi viszonyok rendezésére, továbbá törvény felhatalmazása alapján, annak végrehajtására önkormányzati rendeletet alkot.

63/A. § A fővárosi önkormányzat feladat- és hatásköre különösen
h) rendeletében szabályozza a főváros parkolási és parkolásgazdálkodási rendszerét, a kiemelten védett és védett parkolási övezeteket, az alkalmazható várakozási díjak megállapítását, a közterülethasználatot és a közterület rendjét, a közterületfelügyelet szervezetét és feladatait;

1997. évi CXL. törvény a kulturális javak védelméről és a muzeális intézményekről, a nyilvános könyvtári ellátásról és a közművelődésről

5. § (1) E törvény hatálya kiterjed:
a) a kulturális örökség fogalomkörébe tartozó javakra, ideértve a régészeti jelentőségű földterületeket és a műemlékek ingó tartozékait, valamint az ezekkel kapcsolatos minden tevékenységre, személyre és szervezetre,

1997. évi LIV. törvény a műemlékvédelemről
2. § (2) A műemléki védelem nem érinti a több szempont szerint is védendő érték egyéb jogszabály alapján fennálló más jellegű védettségét, de a világörökségek és nemzeti emlékhelyek védelmét a törvény hatálya alá tartozó területeken a műemlékvédelem a saját eszközeivel is támogatja.

1988. évi I. törvény a közúti közlekedésről, a végrehajtására kiadott 30/1988. (IV. 21.) MT rendelettel egységes szerkezetben
[A vastag betűs szöveg az 1988. évi I. törvény (a továbbiakban: Tv.), a vékony betűs a 30/1988. (IV. 21.) MT rendelet (a továbbiakban: Vhr.) szövege.]
15. § (3) Közút területén vagy a közút területén kívüli közterületen létesített, illetőleg kijelölt várakozóhelyen a közút kezelője díj és pótdíj szedését rendelheti el.

20/1984. (XII. 21.) KM rendelet az utak forgalomszabályozásáról és a közúti jelzések elhelyezéséről

2. § (1) Az utak forgalmának szabályozása - a 3. §-ban foglalt kivételekkel -, valamint a közúti jelzések elhelyezése, fenntartása, üzemeltetése és eltávolítása a (2)-(10) bekezdésben meghatározott kiegészítésekkel és kivételekkel az út kezelőjének a feladata.

38/1993. (XII. 27.) Főv. Kgy. rendelet Budapest főváros közterületein és erdőterületein a járművel várakozás rendjének egységes kialakításáról, a várakozás díjáról és az üzemképtelen járművek tárolásának szabályozásáról

3. § (1) A kiemelten védett és védett övezet területére a behajtást, illetve a korlátozott várakozási övezet területén, valamint a kizárólagos használatú várakozóhelyeken a várakozást megengedő hozzájárulás (a továbbiakban: engedély) adható ki. Az engedélyek fajtáit és kiadásuk feltételeit a jelen rendelet szabályozza.
(2) A kiemelten védett, a védett, a korlátozott várakozási és a várakozási övezet területére szóló engedélyeket a közút kezelője (a helyi önkormányzat képviselő-testülete) adja ki a KRESZ 14. § (14) bekezdésének figyelembevételével.

9. § (1) Kérelemre annak a lakosnak, akinek az állandó lakóhelye a kiemelten védett vagy védett övezet (a továbbiakban: övezet) területén van, az általa megjelölt, saját tulajdonában álló egy darab személygépkocsira lakossági behajtási és - díjfizetési kötelezettség mellett a 32. § (3) bekezdésére figyelemmel - közterületi várakozási engedély adható ki.
10. §  (1) A védett övezetben személygépkocsijai(k)ra intézményi behajtási és közterületi várakozási engedélyt kaphatnak a 2. § (6) bekezdésében meghatározottak. A kiadható összes engedélyek számát az adott övezetben a közút kezelője határozza meg.
(2) A védett övezetben a 2. § (6) bekezdésében foglaltak, továbbá az övezetben állandó jelleggel lakó magánszemély részére tartós használatba adott személygépkocsi üzemben tartója az (1) bekezdésben meghatározott intézményi behajtási és közterületi várakozási engedélyt kaphatja meg.
17. § (1) Kérelemre annak a lakosnak, akinek állandó lakóhelye a várakozási vagy korlátozott várakozási övezet területén, valamint az azt határoló útvonalon van, a 32. § (3) bekezdésében foglaltak szerint díjkedvezményes lakossági közterületi várakozási engedély adható ki az általa megjelölt, tulajdonában álló személygépkocsi(k)ra. Intézményi várakozási engedély az adott területen lévő, a 2. § (6) bekezdésében felsoroltak számára adható.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott engedély kiadásának feltétele, hogy a személygépkocsi a gépjárműadóról szóló 1991. évi LXXXII. törvényben meghatározott gépjárműadó tekintetében az adott kerület nyilvántartásában szerepeljen és a gépjármű tulajdonosának gépjárműadó tekintetében adóhátraléka ne legyen, vagy a törvény alapján gépjárműadó tekintetében adómentességet élvezzen. Az engedélyek kiadásának további feltételeit a kerületi önkormányzat rendeletben szabályozhatja, ám a jelen rendeletben már szereplő kedvezményezettek körét tovább nem bővítheti.
Főutakra (Fővárosi Önkormányzat tulajdonában lévő közutakra és közterületekre) lakossági, illetve intézményi parkolási engedély nem adható ki.
(3) A várakozási vagy korlátozott várakozási övezet területére kiadott lakossági engedély szombati munkarend szerinti napokon az adott kerületben lévő és az övezethez csatlakozó fővárosi tulajdonú közterületeken díjmentes várakozásra jogosít.
(4) A várakozási engedély csak az azon jelzett övezet területén biztosít időtartam-korlátozás nélküli várakozást.

1047/1997. (V. 9.) Korm. határozat a budavári Szent György tér helyreállítási programjáról

1. ... a) a Világörökség részének nyilvánított és a környezetben meglévő műemléki védettséget élvező épületekhez, épületegyüttesekhez méltó megjelenésű revitalizáció valósuljon meg;
b) a Budavári Palota nemzeti értéket jelentő közgyűjteményei és a polgárváros közötti területen nyitott, a Palotához építészetileg és funkcionálisan átvezetést jelentő, elsősorban kulturális, turisztikai, valamint a műemlékvédelmi és egyéb építésügyi jogszabályokban, rendezési tervekben előírtakkal összeegyeztethető egyéb funkciókat tartalmazó területfelhasználás történjen;
2. A budavári Dísz tér-Szent György tér térségének a hely történelmi-kulturális szellemiségéhez, környezetéhez illő helyreállítása kormányzati feladat, amelyet a magyar hagyományok és művészet, valamint az egyetemes európai értékek szolgálatával kell megvalósítani.

Az érintett alkotmányos jog

1949. évi XX. törvény a Magyar Köztársaság Alkotmánya

13. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot.

70/A. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a területén tartózkodó minden személy számára az emberi, illetve az állampolgári jogokat, bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni, születési vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül.
(2) Az embereknek az (1) bekezdés szerinti bármilyen hátrányos megkülönböztetését a törvény szigorúan bünteti.

A vizsgálat megállapításai
A járművel való várakozás rendjéről, a várakozás díjáról és ehhez kapcsolódó szabályokról sok városi önkormányzat alkotott rendeletet. Budapest Főváros a 38/1993. (XII. 27.) Főv. Kgy. rendeletében szabályozta, hogy a kiemelten védett, a korlátozott várakozási és a várakozási övezet területére szóló engedélyeket a közút kezelője (a helyi önkormányzat képviselő-testülete) adja ki a KRESZ előírásainak figyelembevételével. Korlátozással járó rendeletet alkotott Kazincbarcika Város Önkormányzata a fizető parkolási rendszer helyi bevezetéséről, ezt az Alkotmánybíróság is  felülvizsgálta. Ez a határozat vizsgálatunk szempontjából lényeges eligazítást ad. A kazincbarcikai panasz arra irányult, hogy az Önkormányzat tulajdonában lévő, és a KRESZ táblával megjelölt parkoló helyein meghatározott időszakban a közúti járművek  - bizonyos közérdekű kivételektől eltekintve - csak előre megvásárolt parkoló szelvénnyel vagy bérlettel várakozhatnak. Az indítványozó szerint a helyi rendelet területi alapon  diszkriminál, hiszen más körzetben díjtalanul biztosítja a polgároknak azt, hogy lakásuk előtt saját gépkocsijukkal várakozzanak. Az indítványt az Alkotmánybíróság magalapozatlannak tartotta. Kifejtette, hogy a közúti közlekedésről szóló törvény kimondja, hogy a közút területén kívüli közterületen létesített, illetőleg kijelölt várakozóhelyeken a közút kezelője díj és pótdíj szedését rendelheti el. Kazincbarcika az idézett törvényi lehetőségekkel élt, amikor az önkormányzati törvény alapján megalkotta rendeletét. A városban lakó minden személy számára egyenlő feltételek szerint és megkülönböztetés nélkül biztosítja a lakossági  parkolóbérlet beszerzésének lehetőségét, aki olyan területen lakik, melyhez fizető parkolóterület tartozik. Az Alkotmánybíróság állandó gyakorlata szerint "alkotmányellenes megkülönböztetés csak összehasonlítható jogosultak vagy kötelezettek között vethető fel" 4/1993. (II. 2.) AB határozat, s csak akkor ütközik a megkülönböztetés tilalmába, ha az "adott szabályozási koncepción belül eltérő szabályozás vonatkozik valamely csoportra", [21/1990. (X. 4.) AB határozat.] Az Alkotmánybíróság megállapította, hogy Kazincbarcika Önkormányzatának rendelete ilyen jellegű különbségtételt nem tartalmaz. Az Alkotmány  44/A. § (1)  bekezdés a) pontja alapján a helyi képviselő-testület "önkormányzati ügyekben önállóan szabályoz és igazgat, döntése kizárólag törvényességi szempontból vizsgálható felül." A városi önkormányzat mérlegelési jogkörébe tartozik, hogy a tulajdonában lévő területeken belül mely övezetben és időszakban, s milyen közúti járművekre vonatkozólag létesít fizetési kötelezettséggel járó parkolóhelyet.

A közelmúltban jutott tudomásomra, hogy Budapest Főváros Közigazgatási Hivatala törvényességi észrevételt tett a Belváros területére vonatkozó parkolási szabályozással összefüggésben E szerint a kerületi Önkormányzat rendelete túlterjeszkedett a fővárosi rendeletben biztosított rendeletalkotási felhatalmazáson, továbbá ellentétes az önkormányzati törvénnyel is.  A törvényességi észrevételt az V.  kerületi Önkormányzat nem fogadta el, ezért a Közigazgatási Hivatal az Alkotmánybírósághoz fordult. Az Alkotmánybírósági beadványt a Közigazgatási Hivatal a közelmúltban kiegészítette, mivel újabb ponton találta aggályosnak. A Budavári önkormányzat rendeletében szintén fellelhetők olyan pontok, melyek más kerület (Belváros) vonatkozásában már alkotmánybírósági eljárást vontak maguk után, így a későbbiekben az Alkotmánybíróság döntése a vizsgált kerületi rendeletre is kihatással lehet.

A vizsgálat megállapította, hogy a Budavári Önkormányzat helyi rendeletét folyamatosan korrigálja. A módosítás beiktatta az önkormányzati képviselők és a hivatali dolgozók részére térítésmentes engedély biztosítását, ha a gépkocsit munkájukkal összefüggésben használják. Korábban a munkával összefüggés nem szerepelt a szabályozásban. További módosításban szerepel a Várszínházba érkező közreműködő művészek és a stáb dolgozóinak díjfizetés nélküli behajtása. Szintén fontos kérdést rendez az a módosítás, amely az eltulajdonított engedélyt követő eljárásra vonatkozik Ennek értelmében a rendőrségi nyomozati jegyzőkönyv csatolását követően, az eljárási költség megtérítése elégséges az engedélyhez. 

A vizsgálat során már rámutattam az Alkotmánybíróság Kazincbarcika Város Önkormányzatának rendeletét vizsgáló határozatára. Ennek alapján  megállapítható, hogy a tulajdon korlátozása nem alkotmányellenes, ha a köz érdekében történik. (Ld. a jogszabályi háttérben idézett: Európai Emberi Jogi Egyezmény Első Kieg. jkv. 1. cikk.) Az AB határozatok pedig arról szólnak, hogy a korlátozásnak a közérdekkel arányosnak kell lennie.
A panaszolt esetben a Világörökség elkerülhetetlen mértékű védelme feltétlenül szükségessé teszi a forgalom korlátozását. Ez a Várban ingatlannal rendelkezőknek érdeksérelmet  jelenthet. A behajtás engedélyhez kötése és a korlátozás érvényesítése a Várban tehát nem jelent alkotmányos visszásságot. Az alkotmányos jogok sérelme szempontjából kizárólag a diszkrimináció problémája és az intézkedéssel összefüggésben más alkotmányos jogok veszélyeztetése merülhet fel. 

A megkülönböztető jelzéssel rendelkező vagy azt használó járművek (tűzoltók, mentők, rendőrség) a Clark Ádám térről a Budavári Palotába felvezető, a közforgalom elzárt utat használják (Sikló utca, Keleti felvezető út), így a sürgősségi ellátásnak nincs akadálya. Az a korlátozás amelyet alkotmányos közérdek indokol akkor megengedhető, ha a lehető legszűkebben értelmezik a kivételeket. Ellenkező esetben az intézkedés diszkriminatív lehet. A kerületi önkormányzat kötelessége, hogy folyamatosan vizsgálja felül a behajtási, várakozási rendszert, alkalmazkodjon az új körülményekhez. A korlátozás arányossága érdekében különösen fontos például az, hogy lehetővé tegyék a szolgáltató, javító vállalkozóknak a Várban lakókhoz való bejutást. Ezt az igényt a rendelet aktuális módosítása során már figyelembe veszik.  A vizsgálat során megállapítottam, hogy a köz érdekében történt korlátozás alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot nem okozott, ezért az Önkormányzat részére kezdeményezéssel nem élek. Felkérem azonban a Budavári Önkormányzat Képviselő-testületét, hogy a korlátozás hátrányait szervezési intézkedésekkel, a rendszer folyamatos javításával csökkentse.

A kerületi rendelet olyan szabályt is tartalmaz azonban, amely hasonlóságot mutat a Közigazgatási Hivatal által az Alkotmánybíróságnál kifogásolt belvárosi megoldással. (A védett övezetben budavári lakóhellyel rendelkező polgár, akinek nincs saját használatú gépjárműve, de munkáltatója engedélyezi részére a cég autójának használatát, illetve, ha a munkáltató cég bejegyzett székhelye a Budai Vár területén van, úgy a cég tulajdonában lévő személygépkocsit használó, budavári lakóhellyel rendelkező polgár részére adott engedély kérdése.) E szabályozás a diszkrimináció fokozott veszélyét hordozza magába, ezért indokolt, hogy a Közigazgatási Hivatal a budavári rendeletet is vonja be vizsgálatába.

Tekintettel arra, hogy a kedvezmények szabályozása több ponton hasonlóságot mutat más kerületben már kifogásolt szabályozással, az Alkotmány 44/A. § (2) bekezdésére figyelemmel a diszkrimináció kiküszöbölése,  a tulajdon védelme és a köz érdekében történt korlátozással összefüggő arányosság megtartása  érdekében  Budapest Főváros Közigazgatási Hivatalának vizsgálatát tartom szükségesnek.

A j á n l á s

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 20. § (1) bekezdése alapján felkérem Budapest Főváros Közigazgatási Hivatalának Vezetőjét, hogy törvényességi ellenőrzési jogkörében vizsgálja meg a Budavári Önkormányzat Képviselő-testületének a Budai Vár közterületein  a járművel való  várakozás rendjének egységes kialakításáról, a várakozás díjáról és a behajtás  szabályozásáról szóló, többször módosított 22/1997. (VII. 2.) Kt. számú rendeletét, és szükség esetén kezdeményezze annak módosítását.

Kérem Budapest Főváros Közigazgatási Hivatalának Vezetőjét, hogy az ajánlással kapcsolatos álláspontjáról, illetve intézkedésükről azt 1993. évi LIX. törvény 20. §-a értelmében 30 napon belül értesíteni szíveskedjenek.

Budapest, 1999. november 17.

Gönczöl Katalin