OBH 10289/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr.Kiss László

Az eljárás megindulása:
	A panaszos azért fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert csalás és magánokirat hamisítás miatt tett feljelentése ügyében folytatott nyomozás a véleménye szerint elfogult volt, a panaszát követően végzett pótnyomozás eredményeként ugyan vádemelési javaslat  született, de az ügyészség a büntetőeljárást megszüntette.  A panasz alapján  az 1993. évi LIX. tv. 17. § (1) bekezdésére tekintettel vizsgálatot rendeltem el az esetleges alkotmányos visszásság megállapítása érdekében.

Érintett alkotmányos jog:
Jogállamiság, jogbiztonsághoz való jog (Alk. 2 .§ (1)bek. )

Alkalmazott jogszabályok:           
1973. évi I. törvény a büntetőeljárásról
5. § (1) A hatóságok feladata, hogy az eljárás minden szakaszában a tényállást alaposan és hiánytalanul tisztázzák, a valóságnak megfelelően állapítsák meg, a terhelő és mentő, valamint a büntetőjogi felelősséget súlyosító és enyhítő körülményeket egyaránt figyelembe vegyék. Fel kell deríteni azokat az okokat és körülményeket is, amelyek a bűncselekmény elkövetését közvetlenül lehetővé tették.
(3) A büntetőeljárásban szabadon felhasználható minden olyan bizonyítási eszköz és bizonyíték, amely a tényállás megállapítására alkalmas lehet; a hatóságok ezeket egyenként és összességükben szabadon értékelik, és ezen alapuló meggyőződésük szerint bírálják el.
32. § (2) Egyesíteni lehet azokat az ügyeket, amelyek együttes elbírálása az eljárás tárgyára vagy az abban részt vevő személyekre tekintettel avagy egyéb okból célszerű.
61. § (3) A bizonyítás eszközeinek nincs előre meghatározott bizonyító ereje.
(4) A kétséget kizáróan nem bizonyított tényt a terhelt terhére értékelni nem lehet.
139. § (1) A nyomozást határozattal meg kell szüntetni, ha
a) a cselekmény nem bűncselekmény, vagy azt nem a gyanúsított követte el;
b) a nyomozás adatai alapján nem állapítható meg bűncselekmény elkövetése, az elkövető kiléte, illetőleg az, hogy a bűncselekményt a gyanúsított követte el, és az eljárás folytatásától sem várható eredmény;

1978. évi IV. törvény a Büntető Törvénykönyvről
318. § (1) Aki jogtalan haszonszerzés végett mást tévedésbe ejt, vagy tévedésben tart és ezzel kárt okoz, csalást követ el.

Megállapított tényállás:
	A kereskedelmi tevékenységet folytató panaszos 1996. június 17-én feljelentést tett a Győri Városi Ügyészségen a felesége és az apósa ellen. A tényállás szerint 1996. május 23. óta feleségétől külön élt. Elköltözésekor magával vitt a közös vagyonba tartozó kb. 900 ezer forint értékű értékpapírt és az ugyancsak feleségével közösen használt személygépkocsit.  Felesége ezt követően - ismerve a panaszos egyéni vállalkozói adószámát és bankszámlaszámát - a panaszos nevére szóló bélyegzőt készíttetett és azzal közel 1 millió forint értékű vásárlást hajtott végre. A vásárlásban a panaszos apósa is közreműködött. A vásárolt árú ellenértékét nem fizették ki. A panaszos feljelentésében is leírt véleménye szerint a cselekményt személyes, anyagi eredetű bosszúból követték el. 
	A feljelentés alapján az ügyészség a Btk. 318. §-ba ütköző csalás bűntettének gyanúja miatt 1996. június 19-én elrendelte a nyomozást, amelynek teljesítésével a Győri Rendőrkapitányságot bízta meg. A nyomozás során a panaszos feleségét nem csalással, hanem a Btk. 276. §-ba ütköző magánokirat hamisítás vétségével gyanúsították meg, míg apósát csak tanúként hallgatták ki. A július 2-án és 3-án végrehajtott kihallgatások során elfogadták a gyanúsított nyilatkozatát arról, hogy a számlák kiegyenlítésére lépéseket fog tenni. A gyanúsított nyilatkozata szerint a vállalkozás ugyan a férje nevén működött, de abban ő is tevékenyen részt vett, így természetes volt számára, hogy azt - megélhetése érdekében - tovább működtesse. Kereskedelmi tevékenységük során korábban is utólagos átutalással vásárolták a forgalmazott árut. Férjét az elköltözése után meglátogatta és viselkedéséből azt a következtetést vonta le, hogy különélési szándéka nem végleges. A rendőrség a nyomozást 1996. augusztus 4-én befejezte és az iratokat  a Győri Városi Ügyészségnek megküldte.
	Az ügyészség 1996. augusztus 22-én kelt B.1035/1996. sz. határozatával a cselekmény társadalomra veszélyességének csekély foka miatt a gyanúsítottal szemben az eljárást megszüntette.   
 	A panaszos a megszüntető határozat ellen panasszal élt. Ennek alapján a Győr-Moson-Sopron Megyei Főügyészség 1996. szeptember 27-én, B.1682/1996. számú határozatával a nyomozást megszüntető határozatot hatályon kívül helyezte és az eljárás folytatását rendelte el. Megállapította, hogy a nyomozó hatóság csak a gyanúsított egyik cselekményét vizsgálta, erre hallgatták ki gyanúsítottként, a csalással kapcsolatban nem, bár ennek csupán eszközcselekménye a magánokirat hamisítás vétsége. Nem vizsgálták a panaszos apósának szerepét sem, akit csak tanúként hallgattak ki, ugyanakkor a feljelentés ellenére nyomozást megtagadó határozatot sem hoztak vele szemben.
	1996. október 11-én a BRFK XI. kerületi Rendőrkapitányság - ahol 151-4076/96. bü. számon 1996. július 10. óta az egyik nagykereskedelmi cég feljelentése alapján csalás bűntettének alapos gyanúja miatt nyomozást folytattak ismeretlen tettes ellen - megkereste a Győri Rendőrkapitányságot. A megkeresés szerint a feljelentő cégtől a panaszos felesége - a férje vállalkozásának nevére - 551.706 forint értékben papírárut vásárolt, amelynek ellenértékét nem fizette ki. A Budapesten folytatott nyomozás során megállapították, hogy más cégektől - Bács-Kiskun és Fejér megyékben - is vásároltak hasonló módszerrel. A nyomozás adatai alapján a Btk. 318. § (1) bekezdésébe ütköző és a Btk. 318. § (4) bekezdés a) pont szerint minősülő, nagyobb kárt okozó csalás bűntettének gyanúja miatt 1996. szeptember 23-án gyanúsítottként kihallgatták a panaszos feleségét.
	1996. november 20-án a Győri Rendőrkapitányságon a két bűnügyet a Be. 32. § (1) és (2) bekezdése alapján - az ügyekben szereplő személyek azonosságára és a megelőzésre tekintettel - egyesítették.  
	1997. február 18-án a Győri Rendőrkapitányságon ismételten kihallgatták a panaszos feleségét, aki a bűnösségét tagadta, az ugyanezen a napon végrehajtott szembesítés eredményre nem vezetett. A gyanúsított vallomása szerint a károkozás nem volt szándékában, bízott férje visszatérésében, ezért a családja ellátása és az üzletmenet fenntartása érdekében vásárolt árut. Állítása szerint az élettársi és vagyonközösség a férjével júniusban, augusztus elején és decemberben is helyreállt. Augusztusban a számlák közös rendezéséről is szó volt. 
	Ugyancsak február 18-án, magánokirat hamisítás vétségének gyanúja miatt gyanúsítottként kihallgatták a panaszos apósát, aki a bűnösségét tagadta. Vele szemben a nyomozást még ugyanezen a napon a Be. 139. § (1) bekezdés a) pont alapján - bűncselekmény hiányában - megszüntették. A nyomozás megszüntetése ellen a károsult cég panaszt jelentett be. Panaszuk szerint a számlákból megállapítható, hogy azokra - mint átvevő - a panaszos nevét a gyanúsított írta rá, 51.706 forint értékű árut ennek alapján elszállított az általa használt gépkocsival. Az áruk vételárát nem egyenlítették ki. A Győri Városi Ügyészség a panasznak helyt adott és a nyomozás kiegészítését rendelte el. Az ügyészi rendelkezések végrehajtását követően 1997. április 30-án a Győri Rendőrkapitányság a nyomozást befejezte és az ügyet vádemelési javaslattal átadta az ügyészségnek. 
	A Győri Városi Ügyészség B.1035/1996. számú határozatával a csalás miatt folytatott büntetőeljárást a panaszos felesége ellen a Be. 139. § (1) bek. a) pontjának I. fordulata alapján - bűncselekmény hiányában - megszüntette. A magánokirat hamisítás ügyében folytatott eljárást a cselekmény csekély fokú társadalomra veszélyessége miatt ugyancsak megszüntették és az elkövetőt megrovásban részesítették. A határozat indoklásában az ügyészség megállapította, hogy a csalás törvényi tényállási elemei közé tartozik a jogtalan haszonszerzési célzat, továbbá az, hogy az elkövetési magatartás - a megtévesztés - és a bekövetkezett kár között okozati összefüggés álljon fenn. A gyanúsított esetében ezek a feltételek nem valósultak meg.
	Az ügyészség a panaszos apósával szemben hasonló tartalmú határozatot hozott.	 

A vizsgálat megállapításai:
	Az eljáró rendőr-főkapitányságtól beszerzett iratok alapján a következőket állapítottam meg:
	A panaszos által sérelmezett ügyben a hatóságok a hatályos eljárási szabályok szerint jártak el. A Győri Rendőrkapitányság által folytatott nyomozás kezdetben ténylegesen nem tisztázta kellő alapossággal a feljelentett cselekmények elkövetésének körülményeit és a gyanúsítottak felelősségét, azonban a panaszos jogorvoslati kérelme alapján az ügyészség az észlelt hiányosságok pótlására utasítást adott. 
	Az a körülmény, hogy a rendőrség a csalás miatt elrendelt nyomozás keretében, lényegében csak a magánokirat hamisítás bűncselekmény bizonyítására törekedett, összefüggött azzal, hogy maga a panaszos is kijelentette a feljelentésében, hogy felesége a cselekményt különválásuk miatt, ellene irányuló személyes okból követte el. A nyomozás során mindvégig hiányoztak a csalás törvényi tényállási elemeire utaló bizonyítékok, ezért az ügyészség is - a teljes körűen tisztázott körülmények alapján - ennek megfelelő határozatot hozott. A Be. 61. § (4) bekezdése szerint a kétséget kizáróan nem bizonyított tényt a terhelt terhére értékelni nem lehet.
	   A bűncselekmény gyanújával kapcsolatos adatok mérlegelését a büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. törvény 5.§ (1) bekezdése a nyomozóhatóságok, illetve az ügyészség, vádemelés esetén pedig a bíróság hatáskörébe utalja, minthogy a tényállás tisztázását az eljáró hatóságok feladatává teszi. Ennek megfelelően az országgyűlési biztos nem mérlegelheti a felmerült bizonyítékokat, csak azt állapíthatja meg, hogy a hatóság a jogszabályoknak, végső soron az Alkotmánynak megfelelően járt-e el, a hatóságok intézkedése vagy intézkedésének elmulasztása okozott-e alkotmányos visszásságot. Olyan adat nem merült fel vizsgálatom során, amely arra utalt volna, hogy a hatóság átlépte a mérlegelési jogkör alkotmányos korlátait és nem állapítottam meg mulasztást vagy törvénysértő intézkedést sem.	
	A fentiek alapján a panasz ügyében alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot nem állapítottam meg, ezért a további vizsgálatot megszüntetem.

Budapest, 1999. augusztus 31.

Dr. Polt Péter