OBH 10260/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Mizerák Judit

Az eljárás megindítása

A panaszos az állampolgári jogok országgyűlési biztosához intézett beadványában azt sérelmezte, hogy gyermekét az iskola igazgatója gyermekpszichiátriai osztályra utaltatta és egyben felhívta a szülők figyelmét arra, hogy amennyiben a gyermekkel nem jelennek meg a megadott napon a kórházban, úgy az iskola a tovább tanítását nem vállalja.

A beadványban jelzett probléma kapcsán kérdésessé vált, hogy az iskola igazgatójának intézkedése a Közoktatásról szóló 1993. évi LXXIX. törvény rendelkezései alapján jogszerű-e, ezért az ügyben 1997. december 15. napján vizsgálatot rendeltem el és tájékoztatás céljából megkerestem az általános iskola igazgatóját. 

A beadvány és az iskola átal rendelkezésemre bocsátott iratok alapján a következőket állapítottam meg.

A megállapított tényállás

A panaszos gyermeke közép súlyos fokban értelmi fogyatékos. A gyermeket tanító pedagógusok több alkalommal felvetették a szülőknek, hogy a gyermek állapotára tekintettel megfelelőbb lenne a hetes iskolában vagy intézetben való elhelyezése, illetve magántanulóként való foglalkoztatása, de a szülők ragaszkodtak ahhoz, hogy a gyermek a hétköznapokon is otthon legyen velük, ezért az iskola minden ilyen irányú javaslatától elzárkóztak. 
Az 1997. évben a gyermek pszichiátriai megfigyelése tárgyában az igazgató orvosi beutalót kért a gyermeknek és a szülők elmondása szerint azzal fenyegette meg őket, hogy amennyiben a gyermek kivizsgálását nem teszik lehetővé, úgy az iskola a további oktatását nem vállalja.
A szülők nem értették az iskola ilyen irányú beavatkozását és mivel féltek attól, hogy a gyermeket kiszakítják a családból, segítségért az állampolgári jogok országgyűlési biztosához fordultak.

Az iskola igazgatója megkeresésemre azt a tájékoztatást adta, hogy a panaszos gyermekének pszichiátriai vizsgálatát személyes tapasztalatai és a gyermeket tanító pedagógusok nyomatékos kérésére kérte, mert időnként, teljesen ellenőrizhetetlenül és váratlanul rávetette magát társaira. Súlyfölénye komoly veszélyt jelentett társaira, ezért egy idő után az osztályfőnöke kijelentette, hogy nem vállalja a felelősséget.

Az iskola igazgatója rendelkezésemre bocsátotta a 4. sz. Fővárosi Tanulási Képességet Vizsgáló Szakértői és Rehabilitációs Bizottság és Gyógypedagógiai Szolgáltató Központ 1998. január 28. napján készült kontrollvizsgálati véleményét, amelyben a következő megállapítások szerepelnek.
Az újabb vizsgálatra a szülők kérése alapján került sor. A Bizottság először 1994. szeptember 16. napján vizsgálta a gyermeket, amelynek eredményeképpen javasolták, hogy az 1995/96. tanévben a panasszal érintett III. kerületi Szellő utcai általános iskolában, a középsúlyos értelmi fogyatékosok oktatását ellátó általános iskola első csoportjában kezdje meg tanulmányait.
1997. októberében a szülők ismét jelentkeztek a Szakértői Bizottságnál és jelezték, hogy a gyermek viselkedésére változatlanul panasz van. Az osztályfőnök is jelezte, hogy a gyermek korábbi viselkedésében változás nem mutatkozik, állandó egyszemélyes felügyeletre van szüksége, csoportos foglalkozáson nem foglalkoztatható. A jelzett viselkedési panaszokra való tekintettel az iskola gyermekorvosával történt megbeszélés után a bizottság javasolta a gyermek pszichiátriai vizsgálatát. A kivizsgálásra a Fővárosi Önkormányzat Budai Gyermekkórháza Neurózis Osztályán került sor, ahol a gyermek tartós megfigyelés alatt állt 1997. november 10-től december 20-ig. Az orvosi vélemény kiemelte, hogy a "család védő-óvó miliője a gyermekben viselkedési anomáliákat nem vált ki" ezért javasolták, hogy a "szülők megfelelő szociális biztonságának fenntartásával a gyermek otthon legyen  és csak egyéni foglalkozásokra járjon oktatási intézménybe."

A szülők a fenti javaslattal nem értettek egyet és kérték, hogy a gyermek továbbra is naponta járhasson rendszeresen iskolába. Ennek érdekében kérték a bizottság újabb ismételt vizsgálatát.

A bizottság vizsgálati tapasztalatait összegezve úgy látta, hogy a gyermek iskolai közösségben történő fejlesztése gyenge értelmi képességei illetve viselkedési zavarai miatt nem valósítható meg, különösen összevont iskolai csoportban. A szülők kérését mérlegelve azonban javasolta a gyermek próbaidőre történő felvételét egy másik, általa megjelölt általános iskolába.

Az ügy jogszabályi háttere

A Közoktatásról szóló 1993. évi LXXIX. törvény vonatkozó szabályai a következők.

30. § (1) A testi, az érzékszervi, az értelmi, a beszéd- vagy más fogyatékos gyermeknek, tanulónak joga, hogy különleges gondozás keretében állapotának megfelelő pedagógiai, gyógypedagógiai, konduktív pedagógiai ellátásban részesüljön attól kezdődően, hogy fogyatékosságát megállapították. A különleges gondozást – a gyermek, tanuló életkorától és állapotától függően, a 35. § (2) bekezdésében meghatározott szakértői és rehabilitációs bizottságok szakértői véleményében foglaltak szerint – a korai fejlesztés és gondozás, az óvodai nevelés, az iskolai nevelés és oktatás, a fejlesztő felkészítés keretében kell biztosítani. A korai fejlesztés és gondozás megvalósítható otthoni ellátás, bölcsődei gondozás, fogyatékosok ápoló, gondozó otthonában nyújtott gondozás, gyógypedagógiai tanácsadás, korai fejlesztés és gondozás keretében biztosított fejlesztés és gondozás, konduktív pedagógiai ellátás keretében.
(2) A testi, az érzékszervi, az enyhe vagy középsúlyos értelmi, a beszéd- vagy más fogyatékos gyermek, tanuló óvodai nevelése, iskolai nevelése és oktatása külön – az e célra létrehozott gyógypedagógiai nevelési-oktatási intézményben, óvodai csoportban, óvodai tagozaton, iskolai tagozaton, osztályban, csoportban – vagy a többi gyermekkel, tanulóval együtt – azonos óvodai csoportban, óvodai tagozatos, illetve iskolai osztályban (a továbbiakban a fogyatékos gyermekek, tanulók – külön vagy közös – nevelésében és oktatásában részt vevő óvoda és iskola és a fogyatékos tanuló ellátásában részt vevő kollégium együtt: gyógypedagógiai nevelésben-oktatásban részt vevő nevelési-oktatási intézmény) történhet. A gyermek külön óvodai nevelését végző óvodai csoportot, óvodai tagozatot, illetve a tanulók külön iskolai nevelését és oktatását végző iskolai tagozatot, osztályt, csoportot – a gyógypedagógiai nevelési-oktatási intézménnyel [20. § (2) bek.] egyezően – a fogyatékosság típusának megfelelően kell létrehozni. A gyógypedagógiai nevelésben-oktatásban részt vevő nevelési-oktatási intézményben a gyermek, tanuló egészségügyi és pedagógiai célú habilitációs és rehabilitációs ellátásban is részesül.
(3) A gyógypedagógiai nevelésben-oktatásban részt vevő nevelési-oktatási intézménynek rendelkeznie kell azokkal a személyi és tárgyi feltételekkel, amelyek a testi, az érzékszervi, az értelmi, a beszéd- vagy más fogyatékos gyermek, tanuló sajátos óvodai neveléséhez, iskolai neveléséhez és oktatásához, valamint az egészségügyi és pedagógiai célú habilitációs és rehabilitációs ellátáshoz szükségesek. A nevelési-oktatási intézményt a szülő választja ki a tanulási képességet vizsgáló szakértői és rehabilitációs bizottság, illetve az országos szakértői és rehabilitációs tevékenységet végző bizottság szakértői véleménye alapján.
(4) A gyermek, tanuló érdekében a jegyző kötelezheti a szülőt, hogy gyermekével jelenjen meg szakértői vizsgálaton, illetve a szakértői vélemény alapján gyermekét a megfelelő nevelési-oktatási intézménybe írassa be [a továbbiakban a (3) bekezdés szerint kiválasztott, illetve a (4) bekezdés szerint a jegyző által kijelölt nevelési-oktatási intézmény: kijelölt nevelési-oktatási intézmény, kijelölt óvoda, kijelölt iskola].
(5) Ha a gyermeket a kijelölt nevelési-oktatási intézmény nem tudja felvenni, a szakértői véleményt adó intézmény megkísérel másik, a sajátos neveléshez és oktatáshoz szükséges személyi és tárgyi feltételekkel rendelkező nevelési-oktatási intézményt találni. Ha így sem oldható meg a gyermek, a tanuló elhelyezése, a szakértői véleményt adó intézmény meghatározza, hogy a gyermek, a tanuló milyen módon kapcsolódhat be a nevelésbe és az oktatásba, és a gyermeket, a tanulót előjegyzésbe veszi mindaddig, ameddig felvételét nem sikerül megoldani.
(7) A beilleszkedési zavarral, tanulási nehézséggel, magatartási rendellenességgel küzdő gyermek, tanuló a közösségi életbe való beilleszkedését elősegítő rehabilitációs célú foglalkoztatásra jogosult. A rehabilitációs célú foglalkoztatás a nevelési tanácsadás, az óvodai nevelés, az iskolai nevelés és oktatás keretében valósítható meg.
(8) Abban a kérdésben, hogy a gyermek, tanuló beilleszkedési zavarral, tanulási nehézséggel, magatartási rendellenességgel küzd vagy fogyatékosságban szenved, a nevelési tanácsadó megkeresésére a szakértői és rehabilitációs bizottság dönt.
35. § (2) A tanulási képességet vizsgáló szakértői és rehabilitációs tevékenység vagy az országos szakértői és rehabilitációs tevékenység keretében kell
a) a fogyatékosság szűrése, vizsgálata alapján javaslatot tenni a gyermek, tanuló különleges gondozás keretében történő ellátására, az ellátás módjára, formájára és helyére, az ellátáshoz kapcsolódó pedagógiai szakszolgálatra,
b) vizsgálni a különleges gondozás ellátásához szükséges feltételek meglétét.
(3) A nevelési tanácsadás feladata a beilleszkedési zavarokkal, tanulási nehézségekkel, magatartási rendellenességgel küzdő gyermek problémáinak feltárása, szakvélemény készítése, rehabilitációs célú foglalkoztatása a pedagógus és a szülő bevonásával.

Az érintett Alkotmányos jogok

A Magyar Köztársaság Alkotmánya deklarálja, hogy
15. § A Magyar Köztársaság védi a házasság és a család intézményét.
16. § A Magyar Köztársaság különös gondot fordít az ifjúság létbiztonságára, oktatására és nevelésére, védelmezi az ifjúság érdekeit.
67. § (1) A Magyar Köztársaságban minden gyermeknek joga van a családja, az állam és a társadalom részéről arra a védelemre és gondoskodásra, amely a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges.
70/F. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja az állampolgárok számára a művelődéshez való jogot.
(2) A Magyar Köztársaság ezt a jogot a közművelődés kiterjesztésével és általánossá tételével, az ingyenes és kötelező általános iskolával, képességei alapján mindenki számára hozzáférhető közép- és felsőfokú oktatással, továbbá az oktatásban részesülők anyagi támogatásával valósítja meg.

A vizsgálat megállapításai

A lefolytatott vizsgálat alapján megállapítottam, hogy az ügyben eljáró szakértők és pedagógusok teljes mértékben a panaszos gyermeke érdekének szem előtt tartásával, kizárólag annak figyelembevételével jártak el. A gyermek psziciátriai és pedagógiai vizsgálatának kezdeményezése is azt a célt szolgálta, hogy a szakemberek teljeskörű tájékozódásának eredményeképpen kiválasztható legyen az az oktatási forma, illetve az az oktatási intézmény, amely megfelel mind a gyermek képességeinek, mind a szülők igényeinek, kérésének. 
A gyermek érdeke ugyanis az, hogy olyan oktatási intézményben tanuljon, amely egyéni képességeinek, betegségéből adódó speciális szükségleteinek teljes mértékben kielégítést nyújt, ha ott tanulhat, ahol a fejlődése biztosított.

A bizottság javaslatában figyelembe vette azt a szülői kérést is, hogy a gyermek közösségbe járhasson és ne kelljen a családból kiemelve bentlakásos intézetben elhelyezni.

A vizsgálat során tehát sem az iskola igazgatója, sem más szakértő vagy pedagógus részéről nem tapasztaltam olyan intézkedést, amely a gyermek Alkotmányban illetve a Közoktatási törvényben biztosított jogait sértené, így az ügyben folytatott vizsgálatomat, mivel intézkedésre okot adó körülményt nem tapasztaltam, lezártam. 

Budapest, 1998. június 9.

Gönczöl Katalin