OBH 10037/1997., OBH 4717/1998., OBH 178/2000., OBH 971/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Nagy Tiborné

A vizsgálat megindulása:
	Mozgáskorlátozott panaszosok beadványaikban azt sérelmezték, hogy a közhasználatú épületekben, közterületeken, egészségügyi- és sportlétesítményekben, a metrón a közlekedés számukra esetenként lehetetlen, és általánosan nem akadálymentes. Különösen így van ez a rámpával át nem hidalható szintkülönbségek esetén.
	A vizsgálatokat az Alkotmány 54. §-ában biztosított, az élethez és az emberi méltósághoz való jog, valamint a 70/A. § (1), (2), (3) bekezdéseiben foglalt, a hátrányos megkülönböztetés tilalmával kapcsolatos emberi jogok megsértésének gyanúja miatt indítottam.
	Ez a jelentés az OBH 434/1998. számú "A mozgáskorlátozottak emberi és állampolgári jogai érvényesülésének helyzetéről..." szóló átfogó vizsgálat általános megállapításait és jelentését felhasználva készült.

Az alkalmazott jogszabályok:
- 1998. évi XXVI. törvény a fogyatékos személyek jogairól és esélyegyenlőségük biztosításáról
-   1997. évi LXXVIII. törvény az épített környezet alakításáról és védelméről
- 253/1997. (XII.20.) Korm. rendelet az Országos Településrendezési és Építési Követelményekről (OTÉK)
-  113/1998. (VI. 10.) Korm. rendelet a felvonók és a mozgólépcsők építésügyi hatósági engedélyezéséről, üzemeltetéséről, ellenőrzéséről és az ellenőrökről.

A vizsgálat megállapításai:
	A közhasználatú épületekben a mozgáskorlátozottak akadálymentes közlekedése általában nem biztosított.
A 434/1998. számú jelentésemben megállapítottam: "... a mozgáskorlátozottak alkotmányos jogaival kapcsolatos visszásságok régóta léteznek és folyamatosan újak keletkeznek. A hátrányos megkülönböztetésre alkalmas helyzet felszámolása helyenként észlelhető, a pozitív példák ellenére azonban az egész folyamat lassú, és igen változó színvonalon valósul meg.
Az 1997. évi LXXVIII. és az 1998. évi XXVI. törvény megalkotása, az akadálymentesség fogalmának törvényben való megfogalmazása, az Akadálymentesség Európai Eszméje ajánlásainak átvétele Európában élenjáró. Ugyanakkor a hazai viszonyokra adaptálása és a végrehajtása érdekében tett intézkedések az érvényesítésükhöz szükséges eszközrendszer nem elégséges és nem hiánytalan. Általuk a mozgássérültek esélyegyenlősége és az épített környezet akadálymentessége - módosítások és kiegészítések nélkül - nem teremthető meg.
A feldolgozott adatok alapján megállapítottuk, hogy a mozgássérültek számára az épített környezet jelenleg általában nem akadálymentes, ezért az Alkotmány 54. § (1) bekezdésében deklarált jogaikkal összefüggésben visszásság állapítható meg.
A fogalom-meghatározások hiánya, az egyes jogszabályoknak jogokra és kötelezettségekre kiható eltérő fogalomhasználata, valamint számos a vizsgálat során feltárt, a tárgykörrel szorosan összefüggő kérdés jogi szabályozatlansága az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiságból fakadó jogbiztonság alkotmányos elvével összefüggésben sérti az 54. § (1) bekezdésében megfogalmazott emberi méltósághoz való jogot.
A mozgáskorlátozottaknak az emberi méltósághoz való alkotmányos jogaikkal összefüggő visszásságokhoz társul a hátrányos megkülönböztetés tilalmával kapcsolatos visszásság és fenyeget az egészséges környezethez, a szociális biztonsághoz, a legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jogaikkal összefüggő visszásság keletkezése."
	A jelen vizsgálatok tapasztalatai azonosak az átfogó vizsgálatban megállapítottakkal.
Az átfogó jelentésben a következő idevonatkozó ajánlásokat tettem:

"2. Kezdeményezem, hogy a földművelésügyi és vidékfejlesztési miniszter, valamint a szociális és családügyi miniszter harmonizálja az épített környezet akadálymentességére vonatkozó előírásokat, fogalomhasználatot, és javasolja az ahhoz szükséges jogszabály-módosításokat.
3. Kezdeményezem, hogy a földművelésügyi és vidékfejlesztési miniszter vizsgálja felül az akadálymentességnek az új épületek kialakítása és az átalakítások-felújítások esetén alkalmazandó azonos szabályait. Gondoskodjon az átalakítások-felújítások, használati mód változás esetén kívánatos és elfogadható feltételek, megoldások kereteinek a meglévő adottságokat figyelembe vevő megfogalmazásáról.
4. Kezdeményezem, hogy az igazságügy-miniszter gondoskodjon a különböző tárcákhoz tartozó hatóságoknak, szakhatóságoknak a vizsgált kérdést szabályozó ágazati előírásait, a kötelező szabványok egyöntetű fogalomhasználatáról, az egymásnak ellentmondó vagy egymást kizáró szabályok harmonizálásáról.
5. Kezdeményezem, hogy a nemzeti kulturális örökség minisztere gondoskodjon a műemlékek akadálymentessé tételéhez szükséges szakmai szempontrendszer megfogalmazásáról; keretjelleggel és/vagy egyedileg a közhasználat, az igénybevétel, a megtekinthetőség más módjának meghatározásáról. Gondoskodjon ezen kivételes szabályok illeszkedéséről és kezdeményezze azok alkalmazhatóságát az esélyegyenlőség és akadálymentesség biztosításáról szóló általános szabályok mellett.
6. Kezdeményezem, hogy a szociális és családügyi miniszter és a pénzügyminiszter gondoskodjon az akadálymentesség kialakításához szükséges pénzügyi eszközök szabályainak megalkotásáról és a költségvetésbe való ütemes előterjesztéséről. A szabályok kialakítása úgy történjen, hogy az célravezető, átlátható és kiszámítható, a mozgáskorlátozottak összességét segítő, egyben a körülményeikben meglévő különbségek kiegyenlítését szolgáló legyen."

Mivel a megszólítottak az ajánlásokat elfogadták, és a szükséges jogszabály-módosítások előkészítése, egyeztetése folyamatban van, ezért újabb ajánlást e körben nem teszek.
	Az akadálymentesség szempontjából sajátos a közlekedésben a budapesti földalatti vasút (MILL.FAV) helyzete. Ennek állomásait eredeti kiépítésük szerint lépcsőn át lehet megközelíteni, amely sem a mozgáskorlátozottak, sem a gyerekkocsival közlekedők számára nem akadálymentes. Az állomások megközelíthetősége érdekében a Budapesti Közlekedési Vállalat (BKV) korlátlifteket szerelt fel. A mozgássérült panaszosok szerint ez a rendszer a tömegközlekedésben való részvételüket nagyon kevéssé segíti.
	Az épített környezet védelméről szóló 1997. évi LXXVIII. törvény 2. §-a szerint:
"Akadálymentes: az épített környezet akkor, ha annak kényelmes, biztonságos, önálló használata minden ember számára biztosított, ideértve azokat az egészségkárosodott egyéneket vagy embercsoportokat is, akiknek ehhez speciális létesítményekre, eszközökre, illetve műszaki megoldásokra van szükségük."
Ezért nem csak a mozgáskorlátozottak, hanem a "minden ember számára" való akadálymentességet vizsgáltam. A babakocsival közlekedők a közlekedésben sok hasonló problémával szembesülnek - a járdán parkoló kocsiktól éppúgy nem férnek el, mint a kerekesszékkel közlekedők, éppúgy a balesetveszélyes úttestre kényszerülnek, jelentősebb szintkülönbségek áthidalására nem képesek.
	Az ügyben a Fővárosi Önkormányzatot, mint a budapesti tömegközlekedés közszolgáltatóját kerestem meg, és a főpolgármester-helyettes az alábbiakról tájékoztatott:
"A korlátliftek telepítésére - a mozgáskorlátozottak kezdeményezésére a MILL. FAV Deák tér, Széchenyi fürdő, és a Mexikói út állomásain került sor a vonal rekonstrukciója keretében. A döntés azért esett ezekre az állomásokra, mert a többi állomás szűk lejárata lehetetlenné tette a korlátliftek telepítését. A közbeszerzési eljárás keretében kiválasztott rendszer (a többivel azonosan) olyan megoldású, hogy a használó egyben "liftkezelő" is. Ez a rendszer, a nemzetközi közforgalmú közlekedésben általánosan elfogadott és használt, mind a helyi, mind a helyközi közlekedésben. Magyarországon - tudomásunk szerint - a MILL. FAV-nál telepített korlátliftek az elsők, melyek a közforgalmú közlekedésben hivatottak a mozgáskorlátozottak közlekedését segíteni. A korlátlifteket olyan mozgáskorlátozottak számára fejlesztették ki, akik kerekesszékhez kötöttek, képesek a kerekes székek és bármilyen lift kezelésére amelyek közlekedésüket segítik. A magyarországi mozgáskorlátozottak egy része nehezményezi, hogy a korlátliftek használata egy kulcs birtoklásához kötött. Ez a körülmény részben a BKV Rt-től független hatósági előírás, részben az illetéktelen kezelést hivatott kizárni. A korlátliftek konstrukciójából adódóan nem szükséges külön kezelő személyzet beállítása. Kulcsnélküli üzemre való áttervezése, átalakítása és külön személyzettel való üzemeltetése olyan jelentős költségvonzatú, amelyhez forrással nem rendelkezünk. A kulcs megszerzésének feltételeit a mozgáskorlátozottak szervezeteivel közöltük, mozgáskorlátozottak számára készülő írott sajtóban is meghirdettük. Ennek eredményeképpen legfeljebb napi egy-két utazást regisztrálunk. A korlátliftek működőképességét minden üzemkezdetkor ellenőrizzük. A liftekről a központi diszpécser hat különféle jelzést kap, amely alapján folyamatosan tájékozott valamennyi lift műszaki állapotáról. Utasításban szabályozott, hogy valamely lift üzemképtelensége esetén - hírközlő eszközön keresztül - valamely más állomáson lejövő mozgáskorlátozottat tájékoztasson arról, hogy hogyan tud egy másik állomáson felszínre jutni.
Társaságunk szerződést kötött a korlátlifteket szállító céggel, amely biztosítja a liftek karbantartását és azonnali hibaelhárítását. Állomási - egyéb feladatokkal megbízott - személyzetünket kioktattuk a korlátliftek szükségkezelésén túlmenően arra is, hogy a mozgássérültek utazását kísérje figyelemmel és minden segítséget adjon meg számukra."
	"... A tárgyban szereplő vizsgálat alapján megállapítást nyert, hogy a Millenniumi Földalatti Vasútnál felszerelt korlátliftek jelen állapotukban nem alkalmasak a babakocsik biztonságos szállítására. A beépített korlátlifteket kifejezetten a mozgáskorlátozott, kerekes székkel közlekedők részére fejlesztették ki. A biztonsági berendezések jelen kialakítása és működése (üzemelés közben lehajló korlát, folyamatosan nyomva tartandó nyomógomb) gyakorlatilag lehetetlenné teszi a korlátliftek babakocsi szállítására történő alkalmazását.
A korlátliftek alkalmassá tétele a biztonsági berendezések működésének módosítását igényeli. A probléma megoldását nehezíti az a tény is, hogy a hatóság a korlátliftek működtetését vizsga letételéhez kötötte, illetve a működtetéshez elengedhetetlenül szükséges egy kulcs igénybevétele. A mozgáskorlátozottak részére a kulcs átadására az eredményes vizsgát követően kerül sor. A liftet csak vizsgát tett és kulccsal rendelkező személy kezelheti.
Mindezek ismeretében jelen rendszerben minden, a liftet használni kívánó személynek vizsgával kellene rendelkeznie és Őket kulccsal kellene ellátni (feltételezve, hogy a biztonsági berendezések átalakításra kerültek). Véleményünk szerint ez szinte kivitelezhetetlen és gyakorlatilag ellehetetlenítené az igénybevételt, így a korlátliftek működési rendszerének átalakítására is szükség lenne. A korlátliftek babakocsi szállításra történő alkalmassá tétele csak célirányos fejlesztés és átalakítás, valamint a működtetés rendszerének felülvizsgálata, módosítása mellett lehetséges. Ezen módosítások jelentős költségvonzattal, illetve hatósági engedélyeztetéssel járnak, amelynek fedezete a BKV Rt-nek sem az átalakítás, sem a módosítandó működtetés tekintetében nem áll rendelkezésére."
	Az esélyegyenlőségről szóló 1998. évi XXVI. törvény 29. § (1) bekezdése szerint: "9. § (1) A kihirdetéskor már működő közlekedési rendszereknek, tömegközlekedési eszközöknek, utasforgalmi létesítményeknek - beleértve a jelző- és tájékoztató berendezéseket - fokozatosan, de legkésőbb 2010. január 1-jéig kell a 8. §-ban foglalt feltételeknek megfelelniük."
	A földalatti vasút állomásainak akadálymentes megközelíthetőségét tehát csak 2010. január 1-jére kell biztosítani.
Tekintetbe véve a megvalósításhoz szükséges műszaki bonyolultságot, anyagi fedezetet, a törvénynek a határidőre vonatkozó előírását el kellett fogadnom, erre ajánlást nem teszek.
	Kezdeményezem, hogy a Földművelésügyi és Vidékfejlesztési Miniszter és a Közlekedési és Hírközlési Miniszter vizsgálja felül a korlátliftek üzemeltetésére és használatára vonatkozó előírásokat. Kezdeményezzék azok olyan változtatását, amely lehetővé teszi, illetve biztosítja a közforgalomban a felvonók (korlátliftek) kezelői vizsga nélküli közhasználatát.
	Felkérem Budapest Főpolgármesterét, hogy a budapesti metró- és földalatti állomásokon addig is biztosítsa
- a már üzembe helyezett korlátliftek folyamatos és minél szélesebb körű igénybevehetőségét,
- további korlátlift elhelyezéseknél a gyermekkocsival való igénybevétel lehetőségét is,
- további állomások építésénél - bárhol is legyenek azok - az akadálymentes le-feljutást mind a mozgássérültek, mind a gyermekkocsival közlekedők számára, tekintet nélkül arra, hogy az építkezés az előírt 2010. január 1-je előtt vagy után történik.

Budapest, 2000. október 18.

Gönczöl Katalin