OBH 10029/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr.Kiss László

Az eljárás megindulása:
	A panaszos azért fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert véleménye szerint a sérelmére elkövetett bűncselekmény nyomozása során a nyomozóhatóság elmulasztotta a tényállás alapos és hiánytalan feltárását.  A panasz alapján  az 1993. évi LIX. tv. 17. § (1) bekezdésére tekintettel vizsgálatot rendeltem el az esetleges alkotmányos visszásság megállapítása érdekében.

Érintett alkotmányos jog:
Jogállamiság, jogbiztonsághoz való jog (Alk. 2 .§ (1)bek. )

Alkalmazott jogszabályok:
1978. évi IV. törvény a Büntető Törvénykönyvről
Visszaélés lőfegyverrel vagy lőszerrel
263/A. § (1) Aki
a) lőfegyvert vagy lőszert engedély nélkül készít, megszerez, tart vagy forgalomba hoz,
b) a lőfegyver vagy lőszer készítésére, megszerzésére, tartására vagy kereskedelmére vonatkozó engedély kereteit túllépi,
c) engedéllyel tartott lőfegyverét, lőszerét engedéllyel nem rendelkezőnek átadja,
bűntettet követ el, és két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.

115/1991.(IX.10.)Korm.rendelet a kézi lőfegyverekről és lőszerekről, a gáz- és riasztófegyverekről, valamint a légfegyverekről és a lőterekről 
1. §(2) E rendelet hatálya alá tartozik a polgári használatra szolgáló kézilőfegyver (ideértve a lőfegyver-fődarabot és a hatástalanított lőfegyvert), a lőszer [ideértve a lőszerelemet (lőszeralkatrészt)], a gáz- és riasztófegyver, a légfegyver, valamint a lőtér, a lőfegyver- és lőszertárolóhely, a nem polgári célú hatástalanított kézilőfegyver és a számszeríj.

1973. évi I. törvény a büntetőeljárásról
3. § (2) A bűnösség bizonyítása a büntetőügyekben eljáró hatóságokat terheli. A terhelt nem kötelezhető ártatlanságának bizonyítására.
5. § (1) A hatóságok feladata, hogy az eljárás minden szakaszában a tényállást alaposan és hiánytalanul tisztázzák, a valóságnak megfelelően állapítsák meg, a terhelő és mentő, valamint a büntetőjogi felelősséget súlyosító és enyhítő körülményeket egyaránt figyelembe vegyék. Fel kell deríteni azokat az okokat és körülményeket is, amelyek a bűncselekmény elkövetését közvetlenül lehetővé tették.
(3) A büntetőeljárásban szabadon felhasználható minden olyan bizonyítási eszköz és bizonyíték, amely a tényállás megállapítására alkalmas lehet; a hatóságok ezeket egyenként és összességükben szabadon értékelik, és ezen alapuló meggyőződésük szerint bírálják el.
35. § (1) A büntető ügyben a hatóság tagjaként nem járhat el:
a) aki az ügyben mint terhelt vagy védő, továbbá mint sértett, feljelentő vagy mint ezek képviselője vesz vagy vett részt, valamint a felsoroltak hozzátartozója;
(4) Nem járhat el az ügyben - az országos hatáskörű szervek kivételével - az a hatóság, amelynek vezetőjével szemben az (1) bekezdés a) pontjában szabályozott kizárási ok áll fenn.
37. § (2) Ha a terhelt, a védő, a sértett vagy a sértett képviselője nyilvánvalóan alaptalanul jelent be kizárási okot, vagy ugyanabban az ügyben a hatóság ugyanazon tagja ellen ismételten tesz alaptalan bejelentést, a kizárást megtagadó határozatban rendbírsággal sújtható.

Megállapított tényállás:
	A panaszos - Cs.Gy. - 1995. augusztus 19-én feljelentést tett a Dunaújvárosi Rendőrkapitányságon V.G. ellen, visszaélés lőfegyverrel, rongálás, magánlaksértés vétsége és ittas járművezetés miatt. A feljelentés szerint V.G. 1995. augusztus 18-án délután gépkocsival érkezett Kulcs községbe, szüleinek - a panaszos szomszédjában lévő - hétvégi házához. A kocsiból kiszállva, bemászott a panaszossal szemben lakó - éppen a panaszosnál tartózkodó -  J.L. kertjébe. J.L. későbbi állítása szerint a házban egy kempingszéket és egy nyugágyat megrongált. Ezt követően a panaszos kapujához ment, elővett egy pisztolyt és a kertben tartózkodó Cs.Gy.-t és J.L.-t, sértő kijelentések kíséretében agyonlövéssel fenyegette. Fenyegetését a kapun belépve is megismételte. Cs.Gy. egy ásólapáttal kizavarta a kertjéből V.G.-t. A panaszos szerint V.G. ittasnak látszott, ennek ellenére gépkocsival érkezett és ment el. 
	A gyanúsítottként kihallgatott V.G. azt állította, hogy azért ment szülei házához, hogy a szülei és  J.L. közötti nézeteltérést tisztázza. Tagadta, hogy bement volna J.L. házába. Zörgetett J.L. kapuján, majd észrevette, hogy az a szomszédjánál - Cs.Gy. udvarán -tartózkodik. Átment az utcán és szóváltásba keveredett J.L.-el, majd belépett a panaszos kapuján. Ekkor a panaszos a kezében egy ásólapátot ütésre emelve, kb. egy méterre megközelítette. V.G. a támadástól tartva hátralépett, bal kezét védekezésül a feje fölé emelte, jobb kézzel elővette az övtáskájából, az engedéllyel a birtokában lévő gáz-riasztópisztolyát és Cs.Gy.-re fogta. Cs.Gy.-t az ütésben a felesége akadályozta meg, aki hátulról lefogta. V.G. kihátrált a kertből, beült a kocsijába és elhagyta a helyszínt. Ittasságát szintén tagadta.
	A Dunaújvárosi Rendőrkapitányság a visszaélés lőfegyverrel bűntette miatt 2613/1995. bü. számon folytatott nyomozást 1996. április 1-én megszüntette, mert V.G. gáz-riasztópisztolya nem minősült lőfegyvernek. A rongálás ügyében a beszerzett szaktanácsadói vélemény szerint az okozott kár összege 3680 forint volt, ezért a nyomozó hatóság a határozat jogerőre emelkedése után az iratokat a tulajdon elleni szabálysértés miatti eljárás lefolytatása végett a szabálysértési hatóságnak kívánta megküldeni. A J.L. sérelmére elkövetett magánlaksértés vétsége ügyében a magánindítvány elkésettsége miatt szüntették meg a nyomozást. J.L. 1995. november 8-án tett feljelentést V.G. ellen, a Dunaújvárosi Városi Ügyészségen. Az ittas járművezetés ügyében bizonyítékok hiányában szüntették meg a nyomozást. 
	A feljelentő panasza alapján a Dunaújvárosi Városi  Ügyészség 1996. május 2-án a megszüntető határozatot hatályon kívül helyezte és pótnyomozást rendelt el a lőfegyverrel visszaélés bűntette tekintetében. A többi bűncselekményre nézve megállapította a panasz alaptalanságát.
	A kapitányság a pótnyomozást lefolytatta, de a végrehajtott nyomozati cselekmények eredményeként sem sikerült kétséget kizáróan bizonyítani, hogy a bűncselekményt a gyanúsított követte el, ezért 1996. augusztus 9-én ismét megszüntették a nyomozást. A határozatot Cs.Gy. és J.L. is megpanaszolta. A Dunaújvárosi Városi Ügyészség a határozatot annyiban változtatta meg, hogy a nyomozás adatai alapján nem állapítható meg bűncselekmény elkövetése.
	A panaszos az Országos Rendőrfőkapitánysághoz fordult, J.L. pedig a Legfőbb Ügyészség Nyomozás Felügyeleti Főosztályának vezetőjéhez (tekintve, hogy az általa tett feljelentés alapján az ügyészség megtagadta a nyomozást, majd a felettes ügyészség utasítására folytatott nyomozást bűncselekmény hiányában megszüntette). A Legfőbb Ügyészség a rendőri és ügyészségi eljárásokat felülvizsgálta és a nyomozó hatóságok intézkedéseinek törvényességét kétségbe vonó panaszokat nem találta megalapozottnak. A felülvizsgálat eredményéről 1997. május 14-én a panaszost és J.L.-t is tájékoztatták.	
	A panaszos az állampolgári jogok országgyűlési biztosához tett panaszában az eljárás lefolytatásának módjával kapcsolatban sérelmezte, hogy sem a szabálysértési, sem a büntetőeljárás során nem maradhatott négyszemközt az eljáró hatóság tagjával. Valamennyi esetben a feljelentett személy, illetve annak védője jelenlétében hallgatták ki. Kifogásolta, hogy  a feljelentett személy testvére látta el a védelmet, aki meghatalmazását csak a második kihallgatásnál mutatta be. Véleménye szerint a Dunaújvárosi Rendőrkapitányság elfogultan járt el az ügyben és a rendelkezésre álló bizonyítékokat egyoldalúan értékelték. A nyomozó hatóság intézkedései ellen tett panaszai mindezeket az eljárási kifogásokat tartalmazták. A jogorvoslati fórumok ismételten megvizsgálták a panaszos sérelmeit és minden részletre kiterjedő magyarázattal szolgáltak, amelyeket a panaszos nem fogadott el. A panaszos a nyomozás folytatásával elégedetlen volt, de a nyomozó hatóság vezetőjére vagy tagjára vonatkozó kizárási indítványt nem terjesztett elő.

A vizsgálat megállapításai:
	A panaszostól és az eljáró rendőrkapitányságtól beszerzett iratok alapján a következőket állapítottam meg:
	A panaszos feljelentése ügyében a rendőrség a nyomozás, illetve a pótnyomozás során minden lehetséges bizonyítási eszközt felhasznált a tényállás tisztázásához. A panaszos és J.L. eltérő nyilatkozatai, a pótnyomozás során végrehajtott sikertelen fegyver felismertetési kísérlet, az eredménytelen szembesítések, V.G. következetes tagadásával szemben nem nyújtottak elegendő bizonyítékot ahhoz, hogy V.G. büntetőjogi felelősségét kétséget kizáróan megalapozták volna. A Be. 61. § (4) bekezdése alapján a kétséget kizáróan nem bizonyított tényt a terhelt terhére értékelni nem lehet.
	A panaszos a rendelkezésére álló jogorvoslati lehetőségeket kihasználta. A városi ügyészség, a megyei főügyészség és a legfőbb ügyészség a rendőrség eljárásában törvénysértést nem állapított meg. 
	A bűncselekmény gyanújával kapcsolatos adatok mérlegelését a büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. törvény 5.§ (1) bekezdése a nyomozó hatóságok, illetve az ügyészség, vádemelés esetén pedig a bíróság hatáskörébe utalja, minthogy a tényállás tisztázását az eljáró hatóságok feladatává teszi. Ennek megfelelően az országgyűlési biztos nem mérlegelheti a nyomozás során felmerült bizonyítékokat, csak azt állapíthatja meg, hogy a hatóság a jogszabályoknak, végső soron az Alkotmánynak megfelelően járt-e el, a hatóságok intézkedése vagy intézkedésének elmulasztása okozott-e alkotmányos visszásságot. Önmagában az a tény, hogy a nyomozó hatóság egy eljárást eredménytelenül megszüntet, nem okoz alkotmányos jogokkal összefüggő sérelmet. 
	A vizsgálat során a fentiekre utaló adatok nem merültek fel, ezért a további vizsgálatot alkotmányos visszásság hiányában megszüntetem.  	

Budapest, 1999. június 14.

Dr. Polt Péter