OBH 9864/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése

Ügyintéző: dr. Kiss Anikó

Az eljárás megindulása:

Fogvatartott panaszos az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyetteséhez intézett beadványában sérelmezte, hogy a Budapesti Fegyház és Börtönben az elítéltek, illetve fogvatartottak valamennyi telefonbeszélgetését lehallgatják, így az ügyvédekkel, egyéb hivatalos személyekkel folytatott beszélgetéseket is. Panaszos szerint az ezúton szerzett információkat illetéktelen személyeknek szolgáltatják ki.

A megállapított tényállás:

A Budapesti Fegyház és Börtönbe kerülő fogvatartottak a befogadáskor tájékoztatást kapnak arról, hogy a védővel való beszélgetés kivételével a telefonbeszélgetések ellenőrizhetők. A beszélgetéseket a Bv. kihangosítással tudja csak ellenőrizni. Az ellenőrző készülékek olyan helyiségben vannak elhelyezve, ahová fogvatartott nem, csak a felügyelők léphetnek be. A Bv. parancsnoka 69/1997. sz. intézkedésében részletesen szabályozta a fogvatartottak telefonhasználatának rendjét. Az intézkedés  a büntetések végrehajtásáról szóló 1979. évi 11. tvr. vonatkozó rendelkezéseire épül. A Bv-ben található ügyvédi beszélők zárt, üvegezett falú helyiségek, ahol a védőn és a fogvatartotton kívül más nem tartózkodik. A helyiségekben hangfelvevő vagy egyéb rögzítő eszköz nincs beépítve. Az ügyvédi beszélőt biztosító felügyelő mindent lát, de a helyiség zártsága miatt semmit nem hall abból, ami a védő és a védence között elhangzik.
Panaszos a telefonbeszélgetések ellenőrzésével kapcsolatos panaszát közvetlenül Hivatalomnál nyújtotta be, azzal sem a parancsnokot, sem a BVOP-t nem kereste meg.

Jogszabályi háttér:

1. A Magyar Köztársaság Alkotmánya:

2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.

55. § (1) A Magyar Köztársaságban mindenkinek joga van a szabadságra és a személyi biztonságra, senkit sem lehet szabadságától másként, mint a törvényben meghatározott okokból és a törvényben meghatározott eljárás alapján megfosztani.

59. § (1) A Magyar Köztársaságban mindenkit megillet a jóhírnévhez, a magánlakás sérthetetlenségéhez, valamint a magántitok és a személyes adatok védelméhez való jog.

2. A büntetések és az intézkedések végrehajtásáról szóló 1979. évi 11. tvr.:

32. § A szabadságvesztés végrehajtása alatt az elítélt elveszti a személyi szabadságát; az állampolgári kötelességei és jogai annyiban szünetelnek, illetve korlátozottak, amennyiben erről az ítélet vagy törvény rendelkezik.

36. § (1) Az elítélt jogosult
a) a higiéniai feltételeknek megfelelő egészséges elhelyezésre, az egészségi állapotának és a szabadságvesztés végrehajtása alatti tevékenységének megfelelő élelmezésre, egészségügyi ellátásra;
b) a hozzátartozóival, valamint az általa megjelölt és a büntetés-végrehajtási intézet által engedélyezett személyekkel való levelezésre, a levelek gyakorisága és terjedelme nem korlátozott;
c) legalább havonként látogató fogadására; ha a büntetés-végrehajtási intézet biztonsága indokolja, az elítélt rácson keresztül beszélhet a látogatóval;
d) társadalmilag hasznos munka végzésére, a munka mennyiségének és minőségének megfelelő jövedelemre, munkavédelemre;
e) a nők és a fiatalkorúak a rájuk vonatkozó sajátos védelemre;
f) a már megállapított nyugellátások és baleseti nyugellátásának a meghatalmazott személy kezéhez vagy a büntetés-végrehajtási intézethez folyósítására, üzemi baleset esetén baleseti ellátásra és baleseti egészségügyi szolgáltatásra;
g) a büntetés-végrehajtási intézetben és a büntetés-végrehajtástól független szervhez közérdekű bejelentés, panasz, kérelem és jognyilatkozat előterjesztésére;
h) vallási vagy lelkiismereti meggyőződésének szabad megválasztására, annak kinyilvánítására és gyakorlására;
i) a személyi tulajdonához fűződő jogainak védelmére;
j) a szabadulása utáni munkába állása és letelepedése érdekében a munkáltató, valamint karitatív szervezetek megbízottjával és pártfogóval való érintkezésre;
k) naponként legalább egy órai szabad levegőn tartózkodásra;
l) pihenésre, szabadidőre, a rendszeresen végzett munka után fizetett szabadságra;
m) önképzésre, sajtótermékek megrendelésére, a büntetés-végrehajtási intézet művelődési és sportolási lehetőségeinek igénybevételére;
n) általános iskolai, indokolt esetben középfokú, valamint felsőfokú tanulmányok folytatására, a vizsgákra való felkészüléshez a jogszabályban meghatározott tanulmányi és vizsgaszabadságra;
o) ha külföldi állampolgár, államának diplomáciai, illetve konzuli képviseletéhez fordulni, annak képviselőjével érintkezni.
(3) Az elítélt legalább havonként kaphat és küldhet csomagot.
(5) Az elítélt állampolgári jogai a következőképpen módosulnak:
a) a közérdekű adatok megismeréséhez és terjesztéséhez való joga nem veszélyeztetheti a büntetés-végrehajtási intézet rendjét és biztonságát;
b) a munkához való joga átmenetileg, a munkába állítását akadályozó ok fennállásáig szünetel;
c) a véleményét olyan formában nyilváníthatja, amely nem zavarja a büntetés-végrehajtási intézet rendjét és biztonságát; ha a közzétételre szánt vélemény sérti a büntetés-végrehajtás rendjét és biztonságát, az ezt tartalmazó iratot le kell foglalni;
d) a levelezése - a hatóságokhoz és a nemzetközi szervezetekhez küldött levelek kivételével - a büntetés-végrehajtási intézet biztonsága szempontjából ellenőrizhető, az ellenőrzés lehetőségéről az elítéltet tájékoztatni kell;
e) távbeszélő használatára a büntetés-végrehajtási intézet lehetőségei szerint jogosult, ez ellenőrizhető, az ellenőrzés lehetőségéről az elítéltet tájékoztatni kell;
f) az egyesüléshez, a tanuláshoz való joga, valamint honvédelmi kötelezettségének teljesítése a szabadságvesztés végrehajtásának következtében korlátozott.

(6) A szabadságvesztés végrehajtása alatt szünetel az elítélt joga
a) a szabad mozgáshoz és a tartózkodási hely megválasztásához;
b) a gyülekezéshez;
c) a sztrájkhoz, valamint
d) a választójoga és
e) a szülői felügyeleti joga.

3. A szabadságvesztés és az előzetes letartóztatás végrehajtásának szabályairól szóló 6/1996 (VII.12.) IM rendelet:

6. § (1) Ha jogszabály másként nem rendelkezik, a fogvatartottnak a fogvatartással összefüggő ügyében - hivatalból vagy kérelemre - azon intézet kijelölt szervezeti egységének a vezetője dönt, ahol a fogvatartott a büntetés vagy intézkedés végrehajtása céljából tartózkodik. A fogvatartott a fogvatartással összefüggő ügyében - a kérelem, bejelentés tárgyának a megjelölése nélkül - személyes meghallgatást kérhet az intézet szervezeti egységeinek a vezetőitől vagy a parancsnoktól, hozzájuk írásban közvetlenül is fordulhat.
(2) A fogvatartott az (1) bekezdés szerinti döntés (intézkedés, határozat) ellen, vagy annak elmulasztása esetén panasszal fordulhat a parancsnokhoz. Ha a döntést a parancsnok, vagy jogszabályban meghatározott esetekben a Büntetés-végrehajtás Országos Parancsnoksága (a továbbiakban: Országos Parancsnokság) kijelölt szervezeti egységének a vezetője hozta, a panaszt az országos parancsnok bírálja el.
(3) Ha jogszabályban meghatározott esetekben a fogvatartott ügyében az országos parancsnok döntött, a panaszt az igazságügyminiszter bírálja el.
(4) A panaszt a fogvatartott a döntés közlésétől, illetve a döntés elmulasztásától számított tizenöt napon belül terjesztheti elő. Ha a fogvatartott a panasz megtételében akadályoztatva volt, a tizenöt napos határidő az akadály megszűnésétől számít.
(5) A panaszt tizenöt napon belül kell elbírálni, e határidő indokolt esetben harminc nappal meghosszabbítható. A panasz elbírálásáról a fogvatartottat tájékoztatni kell.
(6) A parancsnok, az országos parancsnok, illetve az igazságügyminiszter döntése - ha jogszabály kivételt nem tesz - végrehajtható.
(7) Jogszabályban meghatározott esetekben a döntés ellen a fogvatartott a büntetés-végrehajtási bíróhoz (a továbbiakban: bv. bíró) fellebbezhet, illetve keresettel fordulhat a bírósághoz.

7. § A fogvatartott a fogvatartásával kapcsolatos ügyében - a 6. §-ban foglalt jogorvoslati lehetőségek mellett - közvetlenül fordulhat
 a) a büntetés-végrehajtás törvényességi felügyeletét ellátó ügyészhez, kérheti az ügyész általi meghallgatását;
b) a fogvatartás alatt gyakorolható állampolgári jogainak a sérelme esetén az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, illetve a nemzeti és etnikai kisebbségi jogok országgyűlési biztosához;
c) személyes adatainak kezelésével vagy a közérdekű adatok megismeréséhez fűződő jogainak gyakorlásával összefüggő jogsérelem esetén az adatvédelmi biztoshoz.

8. § A fogvatartott kérelemmel, illetve panasszal fordulhat a külön jogszabályokban meghatározott nemzetközi szervezetekhez.

34. § (1) Az elítéltet megillető jogok gyakorlásának és a kötelességek teljesítésének rendjét házirendben kell szabályozni.
(2) A házirend tartalmazza különösen:
a) az elítéltek napirendjét;
b) az elítéltek intézeten belüli foglalkoztatására, mozgására, tartózkodására és a munkavégzés rendjére vonatkozó szabályokat;
c) a panaszok, kérelmek, bejelentések, illetve egyéb jogorvoslatok előterjesztésének a rendjét;
d) az elítélt viselkedési szabályait;
e) a látogatók fogadásának, valamint az intézet elhagyásának a szabályait;
f) a szükségleti cikkek vásárlásának idejét, módját;
g) az elítélt által küldött, vagy a részére érkezett levelek, csomagok kezelésére vonatkozó szabályokat;
h) az elítéltek tartózkodására és foglalkoztatására szolgáló helyiségek használatának rendjét;
i) az egyházi szertartások, a karitatív és a missziós rendezvények időrendjét;
j) a távbeszélő készülék használatának rendjét és feltételeit.
(3) A házirend megtartására, valamint megszegésének a következményeire az elítéltet figyelmeztetni kell.
(4) A házirendtől csak a parancsnok engedélyével lehet eltérni.

87. § (1) Ha az intézet az általa tartalmilag ellenőrizhető levél tekintetében megállapítja, hogy az intézet, illetve a fogvatartás biztonságát veszélyeztető adatot, információt vagy tárgyat tartalmaz, az ilyen levél nem továbbítható, az elítéltnek nem kézbesíthető.
(2) A levél továbbításának vagy kézbesítésének a megtagadását az elítélttel közölni kell, a levelet - kivéve, ha fegyelmi eljárás vagy büntetőeljárás indítása szükséges - vissza kell adni, illetve a feladónak vissza kell küldeni. Az elítéltnek érkezett levél biztonságot nem veszélyeztető részéről az elítéltet szóban tájékoztatni kell.

92. § (1) A házirend előírásainak megfelelően az elítélt az intézet által kijelölt távbeszélőt használhatja.
(2) A távbeszélő-használat ellenőrzésére a 87. §-ban foglaltakat kell megfelelően alkalmazni azzal, hogy a beszélgetés biztonsági okból megszakítható.

244. § (1) Az intézetnek biztosítania kell az előzetesen letartóztatott büntetőeljárási jogainak a gyakorlását, így különösen azt, hogy a kihallgatásra és a tárgyalásra felkészülhessen, védőt bízzon meg, a védőjével kapcsolatot tartson.
(2) Az előzetesen letartóztatott a védőjével szóban vagy írásban ellenőrzés nélkül érintkezhet. A szóbeli érintkezésre az intézet hivatali idejében kerülhet sor, kivéve, ha a védővel való megbeszélés olyan eljárási cselekmény megtétele végett szükséges, amelynek elmulasztásához jogkövetkezmény fűződik. A távbeszélőn történő érintkezés csak az intézet készülékén történhet, a beszélgetés nem ellenőrizhető, az intézet azonban visszahívással meggyőződhet a hívás jogosságáról.

245. § (1) Az előzetesen letartóztatott által a büntetőeljáráshoz kapcsolódóan írt, vagy a részére érkezett leveleket és iratokat a címzettnek az intézet küldi el, illetve kézbesíti.
(2) Az előzetesen letartóztatottat - kérelmére - az intézet irattanulmányozásra előállítja. Az intézetben történő irattanulmányozás felügyelet mellett történik.
(3) Az előzetesen letartóztatott - a védője kivételével - csak a rendelkezési jogkör gyakorlója által meghatározott személyekkel folytathat telefonbeszélgetést. A beszélgetés csak intézeti készüléken, a házirendben meghatározott időben, ellenőrzés mellett történhet.

4. Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX.tv:

16. § (1) Az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság [29. § (1) bek.], illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) eljárása, ennek során hozott határozata (intézkedése), illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.

Megállapítás:

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. tv. 16. §-a szerint az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság eljárása, határozata vagy mulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs a számára biztosítva. Panaszos fentiekben leírt sérelmével kapcsolatban közvetlenül Hivatalomhoz fordult, a részére biztosított panasztételi és jogorvoslati lehetőségekkel nem élt, ezért a rám vonatkozó törvény idézett szakasza szerint ügyében vizsgálat lefolytatására nincs hatásköröm.
Annak ellenére, hogy a konkrét ügyben hatáskörrel nem rendelkezem, a panaszos által felvetett probléma jogelméleti hátterével kapcsolatban az álláspontom a következő. A fogvatartás időtartama alatt a fogvatartottak egyes állampolgári jogai korlátozottak, illetve szünetelnek. Ilyen jog a magántitokhoz fűződő jog is. A magántitokhoz fűződő jog nem abszolút jog, ezért kivételesen a törvény elrendelheti - jelen esetben az állam bűnüldöző feladatának hatékonyabb ellátása érdekében - annak korlátozását, ezért rendelkezik a büntetések és intézkedések végrehajtásáról szóló 1979. évi 11. tvr. 36. § (5) és a 6/1996 (VII. 12.) IM rendelet 245.§ (3) bekezdése úgy, hogy a távbeszélő használata, elítélt esetén bármikor, előzetesen letartóztatott esetén pedig a védővel folytatott beszélgetés kivételével, ellenőrizhető. A telefonbeszélgetések büntetésvégrehajtási intézeten belüli ellenőrzésének célja többek között az esetleges szökések, újabb bűncselekmények elkövetésének megakadályozása, illetve a már felderített cselekmények ismeretlen helyen tartózkodó elkövetőinek a felkutatása. Egy alapjog korlátozása akkor felel meg az alkotmányos követelményeknek, ha az a korlátozással elérni kívánt céllal arányos, és annak elérése érdekében szükségszerű. A büntetésvégrehajtási intézetben szabadságvesztés, előzetes letartóztatás vagy kényszergyógyítás hatálya alatt álló, bűncselekmény elkövetése vagy annak alapos gyanúja miatt a társadalomra bíróság által veszélyesnek ítélt fogvatartottak vannak. A szabadságvesztés időtartama alatt a fogvatartott magánélete ennek következtében fokozottabb ellenőrzés alá kerül, aminek a célja a fogvatartott reszocializációja, nevelése, és visszatartása attól, hogy újabb bűncselekmények elkövetőjévé váljon. A telefonbeszélgetések ellenőrizhetőségének lehetővé tétele a fenti cél elérése érdekében szükségszerű, a magántitokhoz való jog korlátozásának mértéke arányos, ebből adódóan az ellenőrzés lehetőségének biztosítása megfelel az alkotmányos előírásoknak. 

Budapest, 1999. október 30.

Dr. Polt Péter