OBH 9757/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Kollár Zsuzsanna

Az eljárás megindulása

1997. november 7-én a Kisalföld című újságban "Melegük van a fűtésszámlától" címmel egy újságcikk jelent meg. Az újságíró által megkérdezett mosonmagyaróvári távfűtéses lakásban élő férfi azt sérelmezte, hogy a víz-, illetve távhőszolgáltató által kiszámlázott vízdíj-átalány meghaladja az általa ténylegesen elfogyasztott víz árát. A cikkben az is megfogalmazódott, hogy a szolgáltató csak az általa elfogadott vízóra felszereléséhez járul hozzá, az általa nyújtott szolgáltatásért számlázott összeg készenléti díjat is magában foglal, ráadásul a fogyasztók elégedetlenek a szolgáltatás színvonalával is. 
Az ügyben a jogbiztonság, és a gazdasági verseny elismerése feltételeként érvényesülő szerződési szabadság sérelmének gyanúja miatt indult eljárás.

A megállapított tényállás
 
A Kisalföld című újság 1997. november 17-én megjelent lapszámában a következő állításokat tartalmazó cikk jelent meg: " A Joule Kft havonta tíz köbméter hideg és tízköbméter meleg vizet számol. Ott is ahol népes család él, és ott is ahol egyedülálló ember lakik. Kiszámoltam, hogy ebben az estben minden lakásban naponta 645 liter vizet fogyasztanak. Ez pedig ugye képtelenség." 
Megkeresésre adott válaszában Mosonmagyaróvár polgármestere a következőkről tájékoztatott: Az önkormányzat által  végzett vizsgálat során megállapították, hogy a cikkben szereplő fogyasztónak nincs melegvízmérő-órája, ezért az árak alkalmazásáról szóló önkormányzati rendeletnek megfelelően a szolgáltató ( amely a polgármestertől kapott tájékoztatás szerint 98,52%-ban önkormányzati tulajdonban van ) a hőközpontban mért - vagyis a ház által fogyasztott - melegvíz után a fogyasztót terhelő díjat a lakás alapterülete alapján számlázza. A hőközpont által mért vízfogyasztásból tehát levonják a vízmérőórával rendelkező lakókra jutó mennyiséget és az így fennmaradó tételt osztják szét az órával nem rendelkező lakók között. A mellékelt - a szolgáltató által készített - számításokból kiderül, hogy a vízórával nem rendelkező fogyasztók egy lakásra jutó átlagos havi vízfogyasztása majdnem pontosan megegyezik azzal a vízmennyisséggel, amelyet alapul véve a szolgáltató az átalánydíjat felszámítja. A szolgáltató az átalánydíj megállapításakor felfelé kerekít.
 
Az eljárás megindításának alapjául szolgáló cikk a következő sérelemről is beszámolt:  "Kértem, hadd szereljek fel saját vízórát...Találtam is egy megfelelő vízórát, ami műbizonylattal együtt 3800 forintba kerül. Erre a joulosok azt mondták, hogy nincs akadálya felszerelésnek, de csak az övékét használhatom, ami darabonként 7000 forintba kerül."  
A polgármester által elküldött, a vízmérőóra beépítésére vonatkozó árkalkulációból megállapítható, hogy a Joule Szolgáltató és Szerelő Kft által kínált vízóra ára 3419 forint. Nem a vízóra kerül tehát 7000 forintba, hanem a vízóra és a beszerelés költségeinek összege adja az újságcikkben szereplő számot. A polgármester arról is tájékoztatott, hogy a fogyasztó választásától függ, mely szolgáltatóval szerelteti be a vízórát, senkit sem köteleznek arra, hogy a Joule Kft által kínált szolgáltatást vegye igénybe. A Joule Kft azoban előnyben részesíti az azonos, általa kiválasztott típusú ( és az árkalkulációban szereplő ) vízmérő beszerelésének gyakorlatát, mert véleményük szerint csak ílymódon lehet megvédeni a vízórával nem rendelkező fogyasztók érdekeit. A szolgáltató tapasztalatai szerint, a nem általa elhelyezett, illetve általa nem plombált vízórák használata visszaélésekre ad lehetőséget, amely végsősoron - a Kft által alkalmazott számítási módszernek köszönhetően - nem a szolgáltatót károsítja meg, hanem a vízórával nem rendelkező lakás-tulajdonosokat.
Az önkormányzat által lefolytatott vizsgálat során megállapították, hogy a fogyasztók mintegy fele jelenleg is rendelkezik vízórával, számukra a tényleges melegvízfogyasztást a Joule Kft.a vízóra által mért vízmennyiség alapulvételével számolja el. A Joule Kft. tehát nem zárkózik el a mérés szerinti elszámolástól. 

A cikkben megszólaló tulajdonos azt is sérelmezte, hogy a távhőszolgáltató készenléti díjat is felszámít, a fogyasztók pedig nem tudhatják, hogy milyen szolgáltatást kapnak ezért, mivel arról a szolgáltatási szerződés nem rendelkezik.
A polgármester a fentiekkel kapcsolatban a következőkről tájékoztatott: A panaszos az alapdíjat nevezi tévesen készenléti díjnak. A hőszolgáltatás kéttarifás árrendszeréről, az alapdíj és a hődíj alkalmazásáról Mosonmagyaróvár Képviselőtestületének18/1993. ( X. 15. ) számú rendelete tartalmaz szabályokat, a szolgáltató ezen rendeletet alkalmazza, amikor alapdíjat számít fel. Azt, hogy az alapdíjként felszámított összeg valóban az önkormányzati rendeletben megállapított költségeket fedezi, a Joule Kft által készített éves beszámoló és könyvszakértői jelentés igazolja.

A cikkben megszólaló tulajdonos azt is elmondta, hogy a gázfűtés éjszakánként kikapcsol, reggelente nincs melegvíz. 
A polgármester megvizsgáltatta a hőszolgáltató kötelezően vezetett üzemviteli naplóit, az ügyeleten vezetett hibabejelentő naplót, a hőszolgáltató levelezéseit, ebben a panaszra vonatkozó tények nincsenek. Az ügyeleti irodában az ügyeletesek által vezetett üzemviteli kazánnaplót és a hibabejelentő naplót folyamatosan ellenőrzik. A lakóközösségek képviselőik útján  bármikor kérhetik a szolgáltatót, hogy emelje a hőmérsékletet, ilyen igény azonban nem merült fel. 

Az ügy jogszabályi háttere

129/1991. (X. 15.) Korm. rendelet a lakóépületek és vegyes célra használt épületek távhőellátásáról

5. § A távhőszolgáltató és a fogyasztó között a közszolgáltatási jogviszony a szolgáltatás igénybevételével is létrejön.
6. § (1) Távhőellátás keretében nyújtott, nem mérés alapján elszámolt fűtési szolgáltatás esetében az év október 15. napja és a következő év április 15. napja közötti időben (fűtési idényben) kell fűteni úgy, hogy az emberi tartózkodás céljára szolgáló fűtött helyiségek belső hőmérséklete naponta 8–20 óra között átlagosan legalább +20°C (pl. előszobában, konyhában, WC-ben +16 °C, hallban, lakószobában, irodában +20 °C, mosdóhelyiségben, fürdőszobában +24 °C) legyen, de a távhőszolgáltató és a fogyasztói hőközpontból (hőfogadó állomásból) ellátott fogyasztók összessége vagy a lakóépület tulajdonosa ettől eltérőleg is megállapodhatnak.
7. § (1) Fogyasztói hőközponti (hőfogadó állomási) mérés lehetősége esetén a távhőszolgáltató a fűtési és használati melegvíz szolgáltatási célú hőt a fogyasztói hőközpontban (hőfogadó állomáson) mérni és a mérési eredményeket a fogyasztók közösségének kérésére rendelkezésükre bocsátani köteles.
9. § (1) A távhőellátás keretében nyújtott fűtési, illetőleg használati melegvíz szolgáltatásért a fogyasztó az ármegállapító rendelkezésekben megállapított díjat köteles a távhőszolgáltatónak megfizetni.

1990. évi LXXXVII. törvény az árak megállapításáról

7. § (1) A mellékletben felsorolt termékekre, szolgáltatásokra (a továbbiakban együtt: termék) az ott feltüntetett miniszter, illetve a helyi önkormányzat (a továbbiakban együtt: hatósági ár megállapítója) legmagasabb árat vagy legalacsonyabb árat (a továbbiakban együtt: hatósági ár) állapít meg.
8. § (1) A legmagasabb árat – a (2) bekezdésben szabályozott kivétellel – úgy kell megállapítani, hogy a hatékonyan működő vállalkozó ráfordításaira és a működéséhez szükséges nyereségre fedezetet biztosítson, tekintettel az elvonásokra és a támogatásokra is.
13. § Ha a felek az árban nem állapodtak meg, és a termékre hatósági ár van érvényben, az utóbbi az irányadó. A hatósági ár az irányadó akkor is, ha a felek a jogszabály megsértésével más árban állapodtak meg.

Hatósági áras termékek:

( ....) B) Szolgáltatások
	 714–26–2	 Lakossági távfűtés és melegvíz-szolgáltatás díja: a települési önkormányzat – fővárosban a Fővárosi Önkormányzat – képviselő-testülete határozza meg

38/1995. (IV. 5.) Korm. rendelet a közműves ivóvízellátásról és a közműves szennyvízelvezetésről

18. § (1) A mellékvízmérőnek a házi vízhálózatba történő utólagos beépítéséhez, valamint leszereléséhez a szolgáltatónak, az ingatlan tulajdonosának, a bekötési vízmérő szerinti fogyasztónak a hozzájárulása szükséges. Az utólagos beépítés szolgáltatói hozzájárulásának megszerzéséhez e rendelet melléklete szerinti szerelési tervet kell benyújtani.
(2) A hozzájárulás megadása vagy megtagadása tekintetében a szolgáltató a kezdeményezőt a szerelési terv benyújtását követő 15 napon belül értesíteni köteles.
(5) A mellékvízmérő üzembe helyezéséhez a szolgáltató hozzájárulása szükséges.
(7) A mellékvízmérőt üzembe helyezéskor a szolgáltatónak illetéktelen beavatkozás megakadályozása érdekében bélyegzéssel és zárral kell ellátnia.

Mosonmagyaróvár Képviselőtestületének  18/1993. ( X. 15. ) számú önkormányzati rendelete a távhőszolgáltatási díjak megállapításáról és alkalmazásáról

Alkalmazható árszabások:

3.§ (1) bek.: A 2.§-ban meghatározott fogyasztó a fogyasztói hőközpontban, a szolgáltratói hőközpontban, hőfogadó állomáson ( továbbiakban együtt: átvevő állomáson ) mért ( átvett ) távhőért alapdíjat és hődíjat fizet. 
(2) bek.: Az alapdíj éves díj, amelyet az üzemi fogyasztó a távhőszolgáltatóval kötött szerződésben meghatározott legnagyobb hőteljesítmény ( Ft/MW/év ), a lakossági fogyasztó a használatában álló helyiségek légtérfogata ( Ft/1m3/év), az egyéb fogyasztó pedig az általa használt helyiségek légtérfogata ( Ft/1m3/év ) után fizet.
(3) bek.: Az alapdíj:
             a.) A távhőszolgáltató által vásárolt távhő teljesítménydíjából,
b.) a távhőszolgáltató saját hőtermelő létesítményének tüzelőanyag nélküli üzemel-	 	tetési és fenntartási költségéből ( saját teljesítménydíjból ),
c.) a távhőszolgáltató távhővezetékének és tartozékainak, valamint az általa üzemel- 	tetett hőközpontoknak az üzemeltetési és fenntartási költségéből ( elosztási díjból )
d.) az üzemeltetés és fenntartás során szükségszerűen elfolyt víz díjából áll.
(4) bek.: A hődíjat az átvevőállomáson mért ( átvett ) hőmennyiség ( Ft/GJ ), a tervezett fűtési hődíjat a fűtött légtérfogat ( Ft/1m3 ), a tervezett melegvízhődíjat az elszámolandó használati melegvíz mennyíség ( Ft/m3 ) után kell fizetni.
(5) bek.: A hődíj:
a.) távhőszolgáltató által vásárolt távhő díjából,
b.) az általa előállított távhő tüzelőanyag-árából
c.) a számítással meghatározott hálózati hőveszteségből,
d.) a szükségszerűen elfolyt víz hőtartalmának ellen értékéből áll.

4.§ (2) bek.: A lakóépületben és a vegyes célra használt épületben lévő fogyasztói közösség tagjai az alapdíj 1/12 részét és részfizetésként a tervezett fűtési- és melegvíz hődíjat havonta a számla benyújtásakor fizetik. A mérés alapján történő elszámolás évente kétszer, júniussal és szeptemberrel bezárólag, a júliusi és januári számlában történik (a szolgáltató akülönbözetet beszedi vagy visszafizeti )
(4) bek. :A hőközpontban mért, elfogyasztott hőmennyiséget - más megállapodás hiányában  -fűtésnél a fogyasztó légköbmétere, melegvíznél az egyedi mérés, illetve a fogyasztó fűtött alapterülete szerint kell felosztani.

Mosonmagyaróvár Képviselőtestületének 39/1996. ( XII. 20. ) önkormányzati rendelete a távhőszolgáltatási díjak megállapításáról    

1.§ (1) bek. :A képviselőtestület a Joule Hőszolgáltató és Szerelő Kft. Mosonmagyaróvár által biztosított távhőszolgáltatási díjat az alábbiak szerint határozza meg: 

Alapdíj (éves).
(...)
lakossági és egyéb fogyasztó
               - fűtés és melegvíz                      171 Ft/légm3/év
               - csak fűtés                                  140 Ft/légm3/év
               - csak melegvíz                              31 Ft/légm3/év

Hődíj:
         Éves fűtési hődíj előleg:
               - Üzemi energiadíjakkal:              307 Ft/légm3/év
               - Lakossági energiadíjakkal          217 Ft/légm3/év
        Melegvíz hődíj előleg:
              - Üzemi energiadíjakkal                253 Ft/vízm3
              -  Lakossági energiadíjakkal          179 Ft/vízm3
       Mért hőenergia díja
             - Üzemi energiadíjakkal               1209 Ft/GJ*
             - Lakossági energiadíjakkal            855 Ft/GJ*
             * (+/- az elszámolásból eredő különbség a félévi elszámolási ciklus végén )

(2) bek. : Az (1) bekezdésben megállapított ár hatósági maximált ár és az általános forgalmi adót nem tartalmazza.
  
Az érintett alkotmányos jogok

1949. évi XX. törvény a Magyar Köztársaság Alkotmányáról 
 
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam. 
9.§ (1) Magyarország gazdasága olyan piacgazdaság, amelyben a köztulajdon és a magántulajdon egyenjogú és egyenlő védelemben részesül.
(2) A Magyar Köztársaság elismeri és támogatja a vállalkozás jogát és a gazdasági verseny szabadságát.

 Az Alkotmánybíróság már több határozatában kimondta, hogy a szerződési szabadság a piacgazdaság lényegi eleme, amelyet önálló alkotmányos jognak tekint ( ld. pld. ABH 1990, 55.). Ennek az önálló alkotmányos jognak a tartalmi elemeit az Alkotmánybíróság a 32/1991. (VI. 6.) AB határozatában fejtette ki és elemezte (ABH 1991, 153–154.).

Az Alkotmánybíróság a gazdasági verseny szabadságáról a 21/1994. (IV. 16.) AB határozatban akövetkezőket fejtette ki:

"A (...) szélső eseteken túl  a "piacgazdaság" irreleváns minden alkotmányossági vizsgálatnál. A piacgazdasághoz senkinek sincs joga, vagyis nem minősíthető alapjogként; a piacgazdaság sérelmére hivatkozva semmilyen alapjog sérelmének alkotmányellenessége nem dönthető el." 

"2. "A gazdasági verseny szabadsága" (...) nem alapjog, hanem a piacgazdaság olyan feltétele, amelynek meglétét és működését biztosítani az Alkotmány 9. § (2) bekezdése értelmében az államnak is feladata. A versenyszabadság állami "elismerése és támogatása" megköveteli a vállalkozáshoz való jog és a piacgazdasághoz szükséges többi – az 1. pontban felsorolt – alapjog objektív, intézményvédelmi oldalának kiépítését. Elsősorban ezeknek az alapjogoknak az érvényesítése és védelme által valósul meg a szabad verseny, amelynek – a piacgazdasághoz hasonlóan – külön alkotmányossági mércéje nincs."

26/1997. (IV. 25.) AB határozat

"A vizsgált tárgykörben az önkormányzati rendeletalkotással szembeni lényeges követelményként fogalmazható meg az is, hogy a közszolgáltatás díja az átalányjellegtől a ténylegesen ellátott szolgáltatás értékéhez közelítsen. Az 57/1995. (IX. 15.) AB határozat már elvi jelleggel hívta fel a figyelmet arra, hogy "önmagában nem feltétlenül alkotmányellenes, ha a jogalkotó átalánnyal vagy törvényes vélelem felállításával szabályoz". (ABH 1995, 284, 286.) Az átalányjellegű és vélelem alapján megállapított adókötelezettségek elbírálása során az Alkotmánybíróság azt is hangsúlyozta, hogy ilyen szabályozásra csak ún. többletgaranciák mellett kerülhet sor. [Pl. az 5/1997. (II. 7.) AB határozat, ABK 1997. február, 30.]
Az Alkotmánybíróság álláspontja szerint hasonló tartalmi igényeket kell támasztani a közszolgáltatások díja megállapításánál is. Az ilyen szolgáltatások díjai ugyanis nem az érintett felek megállapodásán alapulnak, hanem valamely közhatalmi szerv normatív rendeletén alapulnak."

A vizsgálat megállapításai

1. Az átalánydíj alkalmazásával kapcsolatos vizsgálati megállapítások

A vizsgálat során megállapítottam, hogy a szolgáltatót az átalánydíj alkalmazására egy önkormányzati rendelet jogosítja fel, ezért az alkalmazott átalánydíj alkotmányos jogokkal összefüggő vsszásságot okozó jellege szempontjából a továbbiakban az önkormányzati rendeletet kellett vizsgálni. 
A szolgáltató által biztosított melegvízmennyiséghez kapcsolódó díjszabás tulajdonképpen vegyes jellegű, hiszen a hőközponton keresztülhaladó vízmennyiséget megmérik, a vízmérőórával nem rendelkező lakások lakói által felhasznált vízmennyiség elosztása azonban az egyes lakások alapterületével arányosan történik. A megállapított díj tehát csak a vízmérőórával nem rendelkező lakások közötti díjelosztás szempontjából minősül átalány jellegűnek. Az elszámolás alapja tehát végső soron a ténylegesen elfogyasztott vízmennyiség. 
Önmagában az átalány jellegű elszámolás nem minősül alkotmányos jogokat sértőnek, ha a felszámított díj a ténylegesen nyújtott szolgáltatás értékéhez közelít. Megállapítottam, hogy a Joule Kft által a vízmérőórával nem rendelkező lakásokra számított vízmennyiség szinte pontosan megegyezik az ezen lakások össszességére jutó vízmennyiség egy lakásra jutó hányadával, ezért ezen elszámolás alkalmazása alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságot nem okoz.  
Annak a kérdésnek a megválaszolása, hogy a felszámított 10 m3 és a reálisan feltételezhető fogyasztás esetleges eltérésének mi lehet az oka, nem tartozik az országgyűlési biztos hatáskörébe, tekintettel arra, hogy a rendelkezésre álló adatok szerint ez a kérdés a fogyasztók és a szolgáltató közötti jogviszony kereteit túllépi.  

2. A vízóra felszerelésével kapcsolatos vizsgálati megállapítások  

A vizsgálat során felmerült annak a gyanúja, hogy a szolgáltató visszaél monopol-helyzetével és így próbálja megakadályozni a nem általa kínált szolgáltatások fogyasztók általi igénybevételét. A szerződési szabadság egyik elemének tekinthető a szerződéses partner megválasztásának szabadsága. 
A vizsgálatnak ebben a részében a szolgáltató preferenciáit és tényleges piaci helyzetét együttesen kellett elemezni. A szolgáltató azon érvelése mely szerint az általa kínált szolgáltatás előnyben részesítésével a vízórával nem rendelkező lakások tulajdonosainak védelmét igyekszik biztosítani önmagában nem nyújtana elegendő indokot arra, hogy a Kft ezt a célt a vízórát beszereltető fogyasztók kárára úgy igyekszik elérni, hogy azzal monopol helyzetet biztosít saját magának az azonos szolgáltatást kínálókkal szemben,  hiszen az kizárólag technikai előírások betartásának megkövetelésével is elérhető lenne. A vizsgálat a továbbiakban tehát annak a megállapítására irányult, hogy a Joule Kft által a vízórára megállapított ár magasabb-e a mások által kínált árnál. Az előbbi kérdésre adott igenlő válasz ugyanis egyértelművé teszi a Kft  monopolhelyzetét, hiszen az általa felkínált vízórához való kizárólagos ragaszkodásával együtt lehetetlenné teszi a fogyasztó számára, hogy a számára kedvezőbb árú vízórát válassza. A megállapított tényállásból egyértelműen kitűnik, hogy a cikkben megszólaló panaszos maga is csak drágább vízórát talált annál mint amit a Joule Kft kínált. A fogyasztók számára kedvezőbb, vagy a más szolgáltatók által kínálttal azonos ár pedig - mint a szolgáltatás egyik jellemzője - nem tekinthető olyannak, mint amely a vízórát beszereltetni szándékozó lakás-tulajdonosok kárára igyekszik a vízórával nem rendelkező lakás-tulajdonosok érdekeit megvédeni. 
A fent kifejtettekre tekintettel megállapítom, hogy a Joule Kft vízóra-beszerelési gyakorlata, amely nem zárja ki más szolgáltatók piacra-lépését, alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságot nem okoz. 

3. Az alapdíjjal kapcsolatos megállapítások

Az elemzés  ezen része annak megállapítására irányult, hogy az önkormányzat által alkalmazott alapdíj a fogyasztók által megismerhető szolgáltatási elemek ellentételezését szolgálja-e. A kérdésre adott igenlő válasz ugyanis az alkotmányos jogokkal összefüggő sérelem fennálltát kizárja, íly módon az alkotmányos jogokkal összefüggő visszásság vizsgálata - az országgyűlési biztos eljárásának feltételeire vonatkozó szabályok értelmében - kizárt. Megállapítottam, hogy az alapdíjra vonatkozó rendelkezések egy kihírdetett önkormányzati rendelet részét képezik, így tehát azok a fogyasztók által megismerhetőek. 
A fent kifejtettekre tekintettel megállapítom, hogy az újságcikkben szereplő, alapdíjjal kapcsolatos panasz alkotmányos jogokkal összefüggő sérelem hiányában érdemben nem vizsgálható.

4. A teljesített szolgáltatás minőségével kapcsolatos megállapítások

A Polgári Törvénykönyvről szóló 1959. évi IV. törvény 387. §-a a következő rendelkezést tartalmazza:"Közüzemi szerződés alapján a szolgáltató köteles meghatározott időponttól a fogyasztó számára folyamatosan és biztonságosan a fogyasztó igénye szerint meghatározott közüzemi szolgáltatást – így különösen gázt, villamos energiát és vizet – nyújtani, a fogyasztó pedig köteles időszakonként díjat fizetni."
Az érdemi vizsgálatra alkalmasság megállapítását célzó elemzés során a tényállásból a következő megállapítások adódtak: A cikkben megszólaló panaszos egy polgári jogi szerződéses jogviszony lényegi tartalmi elemével - a közüzemi szerződés alapján nyújtott szolgáltatás folyamatos jellegével - kapcsolatos elégedetlenségének adott hangot, amelyet azoban az önkormányzat által végzett vizsgálat megállapításai szerint a szolgáltatóval nem közölt.  Megállapítom, hogy kizárólag egy polgári jogi jogviszonyból fakadó kötelezettség nem teljesítésével  - illetve feltételezett nem teljesítésével  - kapcsolatos és a szolgáltatóval nem közölt panasz  vizsgálata nem tartozik az országgyűlési biztos hatáskörébe.

Budapest, 1998. november 25. 

Gönczöl Katalin