OBH 9700/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Kiss László

Az eljárás megindulása:
	A panaszos azért fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert az édesapja - O. S. miskolci lakos - 1997. július 12-én történt balesete és július 29-én bejelentett eltűnése ügyében a rendőrség nem tett eleget értesítési és határozathozatali kötelezettségének. Panaszát a Borsod-Abaúj-Zemplén megyei kihelyezett meghallgatáson személyesen is előadta.
	A beadvány alapján az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 17. § (1) bekezdésére tekintettel vizsgálatot rendeltem el.

Érintett alkotmányos jog:
Jogállamiság, jogbiztonsághoz való jog (Alk. 2 .§ (1)bek. )

Alkalmazott jogszabályok:
1968. évi I. törvény a szabálysértésekről
5. § Szabálysértés miatt az elkövető akkor vonható felelősségre, ha cselekménye szándékos vagy gondatlan, kivéve, ha a szabálysértést meghatározó külön jogszabály csak a szándékos elkövetést bünteti.
7. § (1) Szabálysértés miatt nem vonható felelősségre, aki a cselekmény elkövetésekor tizennegyedik életévét még nem töltötte be, úgyszintén az sem, aki a cselekményt elmebeteg állapotban, gyengeelméjűségben vagy tudatzavarban, kényszer vagy fenyegetés hatása alatt, jogos védelemben vagy végszükségben követte el.
(2) Az (1) bekezdés nem alkalmazható, ha a tudatzavart önhibából eredő leittasodás okozta.
20. § Az eljáró hatóság büntetés helyett figyelmeztetést alkalmaz, ha ettől az elkövetett szabálysértés súlyára és jellegére, az elkövetés körülményeire, valamint az elkövető személyére tekintettel kellő nevelő hatás várható.
61. § (1) Eljárási költség mindaz a költség, amely az ügyben az eljárás megindításától a büntetés végrehajtásáig - ideértve a felügyeleti intézkedést követő eljárást is - az állam előlegezett, valamint az elkövetőnek és a magánindítvány előterjesztőjének az ügyben felmerült indokolt készkiadása.
(2) Ha a szabálysértési hatóság a szabálysértés elkövetését megállapította, az eljárási költséget az elkövető viseli.
(4) Az eljárás megszüntetése esetén az eljárási költség az államot terheli, kivéve, ha a szabálysértési hatóság az elkövető felelősségét megállapította, de a felelősségre vonás mellőzésével vagy figyelmeztetéssel szüntette meg az eljárást.
(6) Az eljárási költség a határozat jogerőre emelkedésétől számított két év alatt elévül.
65. § (1) A szabálysértési hatóság a határozatát név-, szám-, számítási hiba vagy más hasonló elírás esetén kijavítja.
(3) A kijavításról és a kiegészítésről azt kell értesíteni, akivel a határozatot is közölték, illetőleg akire nézve a kiegészített határozat rendelkezést tartalmaz. A kiegészítő határozat ellen fellebbezésnek van helye.

   23/1994. (X. 26.) BM rendelet az eltűnt személyek felkutatásának és a rendkívüli halálesetek kivizsgálásának rendjéről
A rendőrségről szóló 1994. évi XXXIV. törvény (a továbbiakban: Rtv.) 101. § (1) bekezdés j) pontjában kapott felhatalmazás alapján a következőket rendelem el:
1. § (1) E rendelet szabályai szerint kell eljárni a Magyarországon eltűnt személy felkutatására, a Magyarországon bekövetkezett rendkívüli haláleset kivizsgálására, és a Magyarországon fellelt ismeretlen holttest azonosítására irányuló eljárásban.
2. § (1) Az eltűnt személy felkutatásáról, valamint a rendkívüli haláleset kivizsgálásáról bejelentésre vagy hivatalból a rendőrség gondoskodik.
(2) A rendőrség eljárására - az e rendeletben, illetőleg az elintézési határidő tekintetében a Kormány rendeletében meghatározott eltérésekkel - az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény szabályait kell alkalmazni.
3. § E rendelet alkalmazásában eltűntnek kell tekinteni az ismeretlen helyen tartózkodó személyt, ha
a) életvitelére, személyi körülményeire, foglalkozására tekintettel eltűnésére ésszerű magyarázat nem adható;
b) az eltűnés körülményei, illetve a rendelkezésre álló adatok azt valószínűsítik, hogy az eltűnés jogsértő cselekmény elkövetésével lehet összefüggésben;
c) az eltűnés ténye az eltűnt személy állapotával kapcsolatos valamilyen okkal (pl.: képtelen önmagáról gondoskodni, gyermekkor, időskor, cselekvőképességet kizáró vagy korlátozó betegség stb.) magyarázható;
5. § (1) Az eltűnt személy felkutatása és a rendkívüli haláleset kivizsgálása - a (2) és (3) bekezdésben meghatározott kivételekkel - a rendőrkapitányság hatáskörébe tartozik.
6. § Az eljárást - ha jogszabály eltérően nem rendelkezik - az a rendőri szerv folytatja le, amelynek illetékességi területén
a) az eltűnt személy utolsó ismert lakóhelye vagy a szokásos tartózkodási helye található, ezek hiányában pedig az a rendőri szerv, ahol az eltűnést bejelentették, illetőleg amely hivatalból szerzett tudomást az eltűnés tényéről;
8. § A Rendőrség az eltűnt személy felkutatása érdekében jogosult az eltűnt személy
a) személyazonosító adatait megismerni;
b) lakókörnyezetében, munkahelyén, szolgálati helyén, egyéb szokásos vagy valószínűsíthető tartózkodási helyein adatgyűjtést folytatni;
c) körözését [Rtv. 36. § (1) bek.] elrendelni, és a feltételek megléte esetén az Interpol Magyar Nemzeti Iroda útján a nemzetközi körözését kezdeményezni;
d) nevét, képmását, az azonosításához szükséges adatait, a tömegkommunikációs eszközök útján nyilvánosságra hozni [Rtv. 36. § (3) bek.];
e) megtalálása érdekében díjkitűzést alkalmazni (Rtv. 27. §).
10. § (1) Az eltűnt személy biztonságba helyezéséről megtalálása esetén - ha az indokolt - a rendőrség gondoskodik.
(2) Kiskorú megtalálása esetén a rendőrség
a) gondoskodik a hozzátartozó értesítéséről, indokolt esetben a haza-, vagy a legközelebbi gyermek- és ifjúságvédelmi intézetbe szállításról, állami gondoskodás alatt álló vagy nevelőintézetből szökött és eltűntként keresett kiskorúak megtalálása esetén a nevelőintézet értesítéséről, és a kiskorúnak az intézet részére történő átadásáról;
13. § Ha az eltűnt személy felkutatása a megtett intézkedések ellenére sem járt eredménnyel, a Ptk. 23. §-ában megállapított határidő (öt év) elteltével határozattal az eljárást le kell zárni, mely határozatban fel kell tüntetni az eljárás szerint megállapított eltűnés napját, és az indoklásban fel kell sorolni a felkutatás érdekében megtett intézkedéseket.
15. § (1) Az eltűnt személy felkutatására irányuló eljárásban az eljárást befejező határozatot meg kell küldeni az eltűnt személy ismert legközelebbi hozzátartozójának, továbbá a bejelentőnek.
16. § Ha az eljárás megindítását a bejelentő rosszhiszemű magatartása okozta, az eljárás költségeit a bejelentő köteles a Rendőrségnek megtéríteni.
1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól
(6) Az ügyfelet az államigazgatási eljárásban megilleti a nyilatkozattétel és a jogorvoslat joga, köteles viszont legjobb tudomása szerint, jóhiszeműen közreműködni. Mindezek érdekében az eljáró szerv az ügyfelet jogairól és kötelességeiről tájékoztatja.
41. § (1) Az ügyfél és képviselője az eljárás során keletkezett iratokba betekinthet, és azokról másolatot készíthet.
136/1994. (X. 26.) Korm. rendelet az eltűnt személyek felkutatására irányuló államigazgatási eljárás elintézési határidejének megállapításáról
A Kormány az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény 15. §-ának (1) bekezdése alapján a következőket rendeli el:
1. § Az eltűnt személyek felkutatására irányuló hatósági eljárásban az érdemi határozatot a kérelem előterjesztésétől, illetőleg az eljárás hivatalból történő megindításától számított 90 napon belül kell meghozni.
2. § Ez a rendelet a kihirdetése napján lép hatályba.         
                                          
Megállapított tényállás:
	A panaszos zavarodottan viselkedő édesapját - O. S. miskolci lakost - 1997. július 11-én 21 óra körül a szomszédai által kihívott rendőrjárőr mentővel kórházba szállíttatta, ahonnan még aznap kiengedték. Másnap, július 12-én 16 óra körül az esemény megismétlődött. Az intézkedés oka az volt, hogy O. S. mindent kidobált a lépcsőházba, illetve a lakása ablakán. A mentő a BAZ Megyei Kórház II. sz. Psychiátriai Osztályára szállította. Lakását az időközben a helyszínre érkező leánya lezárta, iratait bevitte a kórházba. Az ügyeletet ellátó orvosnak elmondta, hogy apja súlyos alkoholista, édesanyjától elvált és egyedül él. Távozása után O. S.-t a kórházból hazaengedték.
	A panaszos feltételezése szerint édesapja a lakásába nem tudott bejutni, pedig a kórházban kérdésére azt mondta, hogy nála van a lakáskulcsa. A szomszédok 19 óra körül látták a környéken. 
	1997. július 29-én a panaszos édesanyja - O. S. elvált felesége - bejelentette volt férje eltűnését a Miskolci Rendőrkapitányságon. Augusztus 6-án (a beadványban augusztus 4-én) a Diósgyőri Rendőrörsön kihallgatták a panaszost a július 12-én történtekről.
	Az eljárási iratok szerint 1997. augusztus 8-án az eltűnt személy ügyével foglalkozó előadó távbeszélőn felhívta a miskolci kórházakat és a megyei kórház betegnyilvántartója közölte vele, hogy O. S. a Mozgásszervi Rehabilitációs Osztályon fekszik. A megállapításról az előadó értesítette a panaszost, egyben közölte vele, hogy az eljárást lezárták. A panaszos szerint az értesítésre augusztus 25-én került sor. Az értesítést adó rendőr arról is tájékoztatta, hogy édesapját másnap fogják hazaengedni.
	A kórházból történt elbocsátáskor derült ki, hogy O. S.-t még július 12-én este egy személyautó elgázolta a 3. sz. főúton és emiatt súlyosan megsérült. Végtag és bordatörésekkel szállították kórházba. Július 12-től 17-ig a Traumatológiai Osztályon, július 17-től 28-ig a Központi Aneszteziológiai és Intenzív Terápiás Osztályon, majd ismét a traumatológián kezelték. Az orvosi jelentések a beteg nevét, születési adatait és lakcímét pontosan tartalmazták.
	A Miskolci Rendőrkapitányság, mint I. fokú szabálysértési hatóság 1997. szeptember 8-án kelt 05237/97. szabálysértési határozatával 1997. július 13-án elkövetett és a KRESZ 21.§ (9) bekezdésébe ütköző közlekedési szabályok kisebb fokú megsértése miatt figyelmeztetésben részesítette O. S.-t. A határozatban szakértői költség címén felmerült 16.064 Ft. eljárási költség megfizetésére kötelezték. A panaszos - édesapja meghatalmazottjaként - kifogással élt a határozat ellen, mert édesapja a kórház igazolása szerint július 13-án a traumatológián feküdt. A szabálysértési hatóság a kifogást elutasította, a határozatát fenntartotta, de az indoklásban a baleset dátumát július 12-ére módosította.

A vizsgálat megállapításai:
	A vizsgálat érdekében megkerestem a Miskolci Rendőrkapitányság vezetőjét és kértem a panaszost érintő ügyek - eltűnés miatt folytatott államigazgatási eljárás, illetve a baleset okozása miatt folytatott szabálysértési eljárás - iratainak megküldését. A megküldött 10/89/1997.ált. sz. ügyirat az eltűnt személy felkutatására vonatkozó rendőri intézkedéseket tartalmazta. A közlekedési baleset ügyében folytatott 05237/97. sz. szabálysértési eljárás iratait a rendőrség nem küldte meg, de a keletkezett határozatokat a panaszos a személyes meghallgatás során rendelkezésünkre bocsátotta.
	A panaszos beadványa és a rendelkezésre álló iratok alapján a következőket állapítottam meg:
	O. S. eltűnése ügyében a beadványban foglaltak és az iratokban lévő adatok között jelentős eltérés van az eltűnt személy hozzátartozójának értesítési időpontjában. A panaszos által közölt augusztus 25-i időpont valószínűségét támasztja alá, hogy az értesítést adó rendőr az édesapjának a kórházból való másnapi hazabocsátását is jelezte. Az iratok szerint a rendőrség a panaszos meghallgatásán és a bejelentést követő második héten a kórházi ágynyilvántartó felhívásán kívül más intézkedést nem tett. Az ügyet a panaszos telefonértesítésével lezárta, a lezárásról határozatot nem hozott. Az eltűnt személyek felkutatásának és a rendkívüli halálesetek kivizsgálásának rendjéről szóló 23/1994. (X. 26.) BM rendelet 15. § (1) bekezdése szerint az eltűnt személy felkutatására irányuló eljárásban az eljárást befejező határozatot meg kell küldeni az eltűnt személy ismert legközelebbi hozzátartozójának. 
	A határozathozatal elmulasztása a hatályos jogszabályok - Áe., BM rendelet - rendelkezéseinek be nem tartása miatt formálisan sértette a panaszosnak a jogállamisághoz és jogbiztonsághoz fűződő jogát. A késedelmes értesítés - figyelemmel arra, hogy a panaszos édesapja már a bejelentés idején kórházban feküdt, ami korábbi életvitelére és a balesetét megelőzően történt beszállítására tekintettel hozzátartozói számára is valószínűsíthető volt - ugyancsak formális mulasztásnak tekinthető.
	A panaszos szerint édesapja nem emlékezett az őt ért balesetre és nem tudta megmondani, hogyan került a baleset helyszínére. Azt állította, hogy sérüléseit krumplilopás közben szerezte. A kórházi iratok szerint július 12-én történt közlekedési baleset (elütés) következtében keletkeztek a beteg sérülései. A szabálysértési eljárásba bevont műszaki szakértő véleménye szerint a sérült a 3. sz. főút kivilágítatlan szakaszán, a forgalmi sáv közepén közlekedett. Az őt elgázoló személygépkocsi vezetője csak féktávolságon belül észlelhette. A gépkocsivezető részéről észlelési, cselekvési késedelmet nem állapítottak meg. A panaszos nem vitatta, hogy édesapja balesetet okozott, de kifogásolta, hogy a jegyzőkönyvekben és a határozatban a július 13-i dátum szerepelt. A szabálysértési eljárást megszüntető határozatban a baleset időpontjaként megjelölt téves dátum olyan elírásnak minősül, amelyet a hatóság a szabálysértésekről szóló 1968. évi I. törvény 65. § (1) bekezdése alapján kijavíthat. Ezt a panaszos kifogása alapján a szabálysértési hatóság megtette. A kijavított határozat indoklása szerint a szabálysértési előadó az ügyben meghallgatott intézkedő rendőr elmondása alapján megállapította, hogy a baleset ténylegesen 1997. július 12-én 22 óra 55 perckor történt, de azt tévesen 13-án rögzítették. Az I. fokú határozat ellen a panaszos fellebbezett, de ezzel kapcsolatban az országgyűlési biztos vizsgálatát nem kérte, mert nyilatkozata szerint édesapja felelőssége kétségtelen, a figyelmeztetése méltányos volt.  
	Az Országos Rendőr-főkapitány Közbiztonsági Helyettesének 7/1993. sz. Intézkedése - amely a közúti közlekedési balesetekkel kapcsolatos rendőri feladatok végrehajtásának szabályait tartalmazza  - VII. fejezet 9. pontjában előírja, hogy a közúti közlekedési baleset helyszínén életét vesztett, vagy életveszélyes sérüléssel kórházba szállított személy hozzátartozóját az ügyben eljáró közlekedési szerv haladéktalanul értesítse. Az értesítésre O. S. ügyében nem került sor.
	A baleset okozása miatt indított szabálysértési eljárás megszüntető határozatában műszaki szakértői költség címén 16.064 Ft. eljárási költség megfizetésére kötelezték O. S.-t. A panaszos által becsatolt postai feladóvevény 19.074 Ft. eljárási költségről lett kiállítva. Az eltérés okáról a szabálysértési hatóság nem adott magyarázatot.
	Összegezve: a rendelkezésre álló adatok alapján elvégzett vizsgálat során megállapítottam, hogy a Miskolci Rendőrkapitányság különböző szervei - az eltűnés ügyében eljárást folytató bűnügyi osztály, a szabálysértési ügyben eljáró előadó, a közlekedési balesetben intézkedő rendőrök - több olyan hibát és mulasztást követtek el, amelyek sértették az egyes eljárásokra vonatkozó jogszabályban vagy belső intézkedésben előírt rendelkezéseket, továbbá nem vagy csak késedelmesen tettek eleget értesítési kötelezettségüknek. Annak ellenére, hogy egyes hibákat az eljárás során kijavítottak, ezek halmozott előfordulása sérti a hatósággal ügyféli kapcsolatba kerülő állampolgároknak a jogállamisághoz és a jogbiztonsághoz fűződő alkotmányos jogait.
	Ajánlás:
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 20. § (1) bekezdése alapján felkérem a Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Rendőrfőkapitányt, hogy tegye meg a szükséges intézkedéseket a Miskolci Rendőrkapitányság által folytatott eljárások jogszerűségének javítása érdekében. Intézkedéseiről az ajánlás kézhezvételétől számított harminc napon belül adjon tájékoztatást. 

Budapest, 1998. november 24.

Gönczöl Katalin