OBH 9493/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr. Kiss László

Az eljárás megindulása:
	A panaszos azért fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert  fia - N. D. - ellen indított büntetőeljárásban, az eljárás megindítása óta nem kapott tájékoztatást fogvatartott hozzátartozója állapotáról, nem tudta ki az ügy előadója és nem ismerte a hivatalból kirendelt védő nevét. Sérelmezte továbbá, hogy a rendőri intézkedés során a civil rendszámú, megkülönböztető jelzés nélküli gépkocsival közlekedő rendőrök fegyverhasználattal állították meg a fia gépkocsiját, aki a körülmények alapján nem következtethetett volna arra, hogy jogszerűen intézkedő rendőrök akarják megállítani. A panasz alapján  az 1993. évi LIX. tv. 17. § (1) bekezdésére tekintettel vizsgálatot rendeltem el az esetleges alkotmányos visszásság megállapítása érdekében.

Érintett alkotmányos jog:
Jogállamiság, jogbiztonsághoz való jog (Alk. 2 .§ (1)bek. )
Az élethez és az emberi méltósághoz való jog (Alk. 54. § (1) bek.)

Alkalmazott jogszabályok:
1978. évi IV. törvény a Büntető Törvénykönyvről
Visszaélés lőfegyverrel vagy lőszerrel
263/A. § (1) Aki
a) lőfegyvert vagy lőszert engedély nélkül készít, megszerez, tart vagy forgalomba hoz,
b) a lőfegyver vagy lőszer készítésére, megszerzésére, tartására vagy kereskedelmére vonatkozó engedély kereteit túllépi,
c) engedéllyel tartott lőfegyverét, lőszerét engedéllyel nem rendelkezőnek átadja,
bűntettet követ el, és két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.

1994. évi XXXIV. törvény a Rendőrségről
20. § (1) A rendőrt az intézkedés során az egyenruhája és az azonosító jelvénye vagy a szolgálati igazolványa igazolja.
(2) Ha a rendőr nem visel egyenruhát, az intézkedés megkezdése előtt köteles a rendőri mivoltát szóban közölni, és - ha az intézkedés eredményességét nem veszélyezteti - magát a szolgálati igazolványával igazolni.
(3) A rendőr az intézkedés befejezése után az intézkedés alá vont személy kérésére köteles az azonosító jelvényének számát közölni vagy szolgálati igazolványát felmutatni, a nevét és a szolgálati helyét megjelölni.
53. § (1) Lőfegyverhasználatnak csak a szándékosan, személyre leadott lövés minősül.

3/1995. (III. 1.) BM rendelet a Rendőrség Szolgálati Szabályzatáról
6. § (1) Bűncselekmény vagy szabálysértés észlelése, valamint a közrendet, a polgárok személyét vagy javait fenyegető veszélyhelyzet esetén a rendőrt intézkedési kötelezettség terheli [Rtv. 13. § (1) bek.].
51. § (1) A rendőr szolgálata jogszerű teljesítésekor köteles intézkedéseinek érvényt szerezni, ennek érdekében előzetes figyelmeztetés után joga van kényszerítő eszközök alkalmazására. Ha a figyelmeztetést a körülmények nem teszik lehetővé, a kényszerítő eszközök előzetes figyelmeztetés nélkül is alkalmazhatók.
63. § (2) Nem minősül lőfegyverhasználatnak:
a) a figyelmeztető lövés;
b) az állatra vagy tárgyra irányuló lövés;
(3) A figyelmeztető lövést általában függőleges irányba, a légtérbe kell leadni. Ha ez nem biztonságos, a lövés irányát úgy kell megválasztani, számolva a becsapódást esetlegesen követő gurulattal is, hogy a lövedék életet, testi épséget ne veszélyeztessen, és lehetőleg ne okozzon anyagi kárt.
(4) Ha a támadás közvetett, a támadó ahhoz tárgyat vagy állatot alkalmaz, akkor a rendőr elsősorban tárgyra, állatra ad le lövést. A rendőr az őt vagy segítőjét járművel elütni szándékozó támadó járművének kerekeire, az emberre uszított kutya támadása esetén az állatra leadott lövéssel hárítja el a veszélyt.
65. § (3) A rendőri szerv vezetője három napon belül köteles vizsgálni a lőfegyverhasználat jogszerűségét, szakszerűségét.
(5) Lőfegyverhasználat és lőfegyverhasználatnak nem minősülő lövés esetén a vizsgálatot az államigazgatási eljárás általános szabályai szerint kell lefolytatni.
66. § (4) A vizsgálatot lezáró határozat rendelkező részének tartalmaznia kell a lőfegyverhasználat jogszerűsége minősítésére vonatkozó megállapítást, a fegyverhasználat jogellenessége megállapítása esetén a felelősségrevonási eljárás megindítására vonatkozó döntést, továbbá a fellebbezési jogra vonatkozó tájékoztatást. Az indokolásnak tartalmaznia kell a rövid tényállást, a sérüléseket, az okozott kárt, az érintett személyek adatait. A határozat 1-1 példányát kézbesíteni kell az érintetteknek.
(5) Ha a lőfegyverhasználattal kapcsolatban a rendőri szerv vezetője bűncselekmény alapos gyanúját állapítja meg, feljelentést tesz az illetékes ügyészségi nyomozó hivatalnál, fegyelmi vétség gyanúja esetén intézkedik a fegyelmi eljárás lefolytatására.
(6) A lőfegyverhasználatnak nem minősülő (tárgyra vagy állatra irányuló, valamint a figyelmeztető és a nem szándékosan létrejött) lövést a rendőr lehetőleg azonnal, szóban jelenti elöljárójának, majd írásos jelentést készít, amely tartalmazza:
a) mikor, hol, milyen célból, hány lövést adott le;
b) a lövést kiváltó körülményeket, figyelmeztető lövésnél az alkalmazott megelőző intézkedéseket, vagy azok mellőzésének okait;
c) a lövés irányát és következményét;
d) ha a lövés sérülést vagy kárt okozott, annak leírását;
e) a lövést követően tett intézkedéseit;
f) a helyszínre, a tanúkra, egyéb körülményekre vonatkozó adatokat.
(7) Ha a (6) bekezdés szerinti lövés sérülést vagy kárt okozott, a lőfegyverhasználatra vonatkozó rendelkezések szerint kell a vizsgálatot lefolytatni, és határozatot hozni.

1973. évi I. törvény a büntetőeljárásról
91. § (1) A hatóság a terheltet őrizetbe veheti
a) tettenérés esetén, ha személyazonossága nem állapítható meg,
b) ha az előzetes letartóztatás elrendelésének oka [92. § (1) bek., 340. § (1) bek.] áll fenn.
(2) Az őrizet legfeljebb hetvenkét óráig tarthat, ennek elteltével a terheltet - ha az előzetes letartóztatását nem rendelték el - szabadon kell bocsátani.
(3)
(4) Az őrizetbevételről a hatóság késedelem nélkül értesíti a terhelt által megjelölt hozzátartozót; ennek hiányában a terhelt által megjelölt más személy is értesíthető.

Megállapított tényállás:
	1997. november 7-én 02.30 órakor Budapesten, a XI. kerületi Budafoki úton intézkedő rendőrök felfigyeltek egy Audi típusú személygépkocsira, amely rendszámtábla nélkül haladt a városközpont felé. Az általuk használt - a XI. kerületi Közbiztonsági Alapítvány tulajdonát képező - gépkocsi tetejére megkülönböztető jelzésként feltették a mobil kék lámpát és megpróbálták az Audit megállásra bírni. Az Audi vezetője a sebességét nem csökkentette, több esetben a közlekedési jelzőlámpák tilos jelzése ellenére áthaladt a kereszteződéseken. A járőrök a menekülő gépkocsit követték, majd a dél-budai tehermentesítő útnál, a műszaki hiba miatt lelassult Audit ismételten megpróbálták megállítani. Az Audi vezetője több esetben le akarta szorítani a rendőrök gépkocsiját az útról, amit csak irányváltoztatással és fékezéssel tudtak megakadályozni.
	Az egyik rendőr ekkor a szolgálati fegyveréből három figyelmeztető lövést adott le, majd két esetben a gépkocsi jobb hátsó kerekére célzott lövést adott le. Az Audi a dél-budai tehermentesítő út és a 70-es út kereszteződésénél megállt. Két rendőr a szolgálati gépkocsiból kiszállva, az Audi felé indult, amikor annak vezetője az intézkedő rendőrök irányába elindította az autót. A rendőrök félreugrottak, de az Audi nekiütközött a rendőrök autójának, majd elhajtott a helyszínről.
	A rendőrök a menekülő gépkocsit tovább üldözték és közben ismét lövéseket adtak le rá. Az Audi a 70-es úton, az őrmezői elágazástól kb. 150 méterre megállt. A rendőrök a gépkocsiban tartózkodó N.D. és Ch.B. biatorbágyi lakosokat elfogták. Az intézkedés során testi kényszer és bilincs használatára került sor. A rendőrök a gépkocsiban két db. pisztolyt találtak. Az Audiban és a rendőrségi gépkocsiban kb. 50-50.000 forint kár keletkezett. 
	A két elfogott személy ellen a Btk. 263/A. § (1) bekezdésébe ütköző, visszaélés lőfegyverrel és lőszerrel bűntett elkövetésének alapos gyanúja miatt büntetőeljárás indult. Az elkövetőket őrizetbe vették. N.D. nem kérte senkinek az értesítését sem.
	N.D. édesapja aznap tudomást szerzett az intézkedésről, mivel családi házában házkutatást tartottak. Három nappal később, 1997. november 10-én fordult panaszával az állampolgári jogok országgyűlési biztosához.

A vizsgálat megállapításai: 
	A panaszos által sérelmezett körülmények vizsgálata érdekében a BRFK XI. kerületi Rendőrkapitányság vezetőjétől beszereztem az intézkedésről szóló iratokat.
	Megállapítottam, hogy a kapitányság vezetője a Rendőrség Szolgálati Szabályzatáról szóló 3/1995. (III.1.) BM rendelet alapján a kényszerítő intézkedések jogszerűségét kivizsgálta. A vizsgálat eredményéről szóló határozatot N.D. megkapta. A határozat szerint a leadott lövések - mivel azok tárgyra irányultak - nem minősültek fegyverhasználatnak. 
	A panaszos kifogásolta, hogy abban a határozatban, amelyet a rendőrségtől kapott (házkutatási határozat) az esemény időpontja tévesen, november 11-i dátummal szerepelt. A házkutatásra közvetlenül a gyanúsítottak elfogása után, 1997. november 7-én került sor a panaszos családi házában. A határozat keltezése ezzel a dátummal megegyezik, ezért az indoklásba elírás miatt került a téves dátum. A tévedés az eljárás szempontjából nem bírt jelentőséggel, ezért a vizsgálatom erre nem terjedt ki. A határozat indoklása egyébként részletesen tartalmazta a gyanúsítottak cselekményét. A házkutatást végrehajtó rendőrök a panaszost az ügy körülményeiről szóban is tájékoztatták és felírták részére a kapitányság telefonszámát. Az ügy előadóját még nem tudták megnevezni, mert az még nem volt kijelölve.
	A panaszos sérelmezte, hogy civil rendszámú autóval közlekedő egyenruhás rendőr nem tudja hitelt érdemlően menetközben igazolni, hogy egyáltalán rendőr, mivel sem jelvénye, sem felszerelése - az ablakon kidugott pisztoly vagy jelzőtárcsa kivételével  - nem látható. A rendőrségről szóló törvény szerint a rendőr (ha nem visel egyenruhát) az intézkedés megkezdése előtt, szóban köteles rendőri mivoltát közölni. A konkrét esetben a rendőrök a megkülönböztető jelzést adó kék lámpával vették üldözőbe a panaszos fiának gépkocsiját. A megkülönböztető jelzéseket használó járműveknek a közúton történő zavartalan közlekedését a KRESZ 42. és 49. §-aiban foglalt rendelkezések biztosítják. A megkülönböztető jelzéseket használó gépjármű részére minden járművel, minden helyzetben elsőbbséget kell adni és akadálytalan továbbhaladását - félrehúzódással és a szükséghez képest megállással - lehetővé kell tenni. Függetlenül attól, hogy az éjszakai órákban a gépkocsiban ülő rendőrök rendőri jellege menetközben felismerhető volt-e vagy sem, a rendőri intézkedés végrehajtásának módja a panaszos fiának alkotmányos jogait nem sértette.
	A kezdetben csak - a rendszámtábla hiánya miatt - közlekedési szabálysértéssel gyanúsítható elkövetők gépkocsijára leadott lövések jogszerűek voltak, tekintve, hogy az elkövetők gépkocsijukkal a rendőrök gépkocsiját az útról szándékosan le akarták szorítani, majd abba bele is ütköztek. A Szolgálati Szabályzat 63. § (4) bekezdése lehetővé teszi, hogy a járművel elkövetett közvetett támadást a rendőr a kerekekre leadott lövéssel hárítsa el.
	A panaszos sérelmezte, hogy három napon keresztül nem kapott tájékoztatást a rendőrségtől a gyermeke állapotáról, nem tudta ki az ügy előadója és nem tudta a kirendelt védő nevét sem. A gyanúsítottak őrizetbevételére 1997. november 7-én, pénteken került sor, erről a fentiek alapján a panaszos értesült. Az előadó kijelölése 10-én, hétfőn történt meg. A panaszos ugyanezen a napon személyesen megjelent a rendőrségen, találkozott a kijelölt előadóval, átadták neki a fia gyanúsítotti jegyzőkönyvét, valamint a sérüléséről készült orvosi látleletet. Az előadó november 12-én 14.00 órára beszélőt engedélyezett részükre. N.D.-t a XVIII. kerületi Rendőrkapitányság fogdájában helyezték el. November 11-én, a délutáni órákban közölte, hogy nem érzi magát jól, ezért az Országos Baleseti Intézetbe szállították. November 12-én a kirendelt védője - az orvosi látleletre hivatkozva - azt kérte, hogy védencét szállítsák át a tököli rabkórházba. Itt az elvégzett orvosi vizsgálatok eredményeként szükségtelennek ítélték nevezett orvosi kezelését, olyan betegséget vagy sérülést, amely ellátását indokolta volna, nem találtak. Az orvosi vizsgálatok miatt a beszélőre nem került sor, ezt követően azonban kéthetente biztosították a látogatást. 
	A fentiek alapján megállapítottam hogy a rendőri intézkedések a hatályos jogszabályoknak megfeleltek, a panaszos a fia őrizetbevételéről, az ellene indított büntetőeljárás okáról, a házkutatást tartó rendőröktől tájékoztatást kapott, a  fogvatartás során a panaszos, illetve fia alkotmányos jogai nem szenvedtek sérelmet, ezért a vizsgálatot alkotmányos jogokkal összefüggő visszásság hiányában megszüntetem.

Budapest, 1999. július

Dr. Polt Péter