OBH 9459/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr.Kiss László

Az eljárás megindítása:
	
	 A panaszos azért fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert sérelmezte, hogy a különösen nagy kárt okozó csalás bűntette és más bűncselekmények miatt G-né P. Ágnes és társai ellen indított nyomozást a Békés Megyei Rendőr-főkapitányság 189/1996. számú határozatával megszüntette és az emiatt tett panaszát a Csongrád Megyei Főügyészség 1.B. 234/1997. sz. határozatával elutasította. A nyomozóhatóság az 1996. január 9-én tett feljelentést követően egy évig nem adott számára semmilyen tájékoztatást az ügy állásáról. Sérelmezte továbbá az előző üggyel összefüggésben az önkormányzat diszkriminatív eljárását.  
	A fentiek alapján az 1993. évi LIX. tv. 16. § (1) bekezdésére, illetve a 17. § (1) bekezdésére tekintettel vizsgálatot rendeltem el az esetleges alkotmányos visszásság megállapítása érdekében.

Érintett alkotmányos jogok:
Jogállamiság, jogbiztonsághoz való jog (Alk. 2 .§ (1)bek. )

Alkalmazott jogszabályok:
1973. évi I. törvény a büntetőeljárásról
5. § (1) A hatóságok feladata, hogy az eljárás minden szakaszában a tényállást alaposan és hiánytalanul tisztázzák, a valóságnak megfelelően állapítsák meg, a terhelő és mentő, valamint a büntetőjogi felelősséget súlyosító és enyhítő körülményeket egyaránt figyelembe vegyék. Fel kell deríteni azokat az okokat és körülményeket is, amelyek a bűncselekmény elkövetését közvetlenül lehetővé tették.
114. § (1) A kézbesítés a hivatalos iratok kézbesítésére vonatkozó külön jogszabály szerint történik, a címzett az iratot a hatóságnál is átveheti.
(2) Ha a sértettnek vagy az egyéb érdekeltnek meghatalmazottja van, a részére szóló iratot - az idézés kivételével - a meghatalmazottnak kell kézbesíteni.
A 43/1953. (VIII. 20.) MT rendelet 1. §-ra figyelemmel a felek részére hivatalos iratokat fő szabályként a posta útján kell kézbesíteni.
A postai tevékenységről szóló 133/1993. (IX. 29.) Korm. rendelet 18. §-a (1) bekezdésének b) pontja értelmében visszaküldött iratot - kivéve a 3. pontban írt esetet- a kézbesítés második megkísérlésének, illetőleg a második figyelmeztetés postafiókba helyezésének napját követő ötödik munkanapon kézbesítettnek kell tekinteni.
131. § (1) A nyomozás során a valóságnak megfelelő tényállás felderítése érdekében haladéktalanul meg kell tenni minden törvényes és célszerű intézkedést.
(3) A nyomozást az elrendelésétől számított két hónapon belül be kell fejezni. Ha az ügy bonyolultsága vagy elháríthatatlan akadály indokolja, a nyomozás határidejét a helyi ügyészség vezetője két hónappal, a megyei főügyész további két hónappal meghosszabbíthatja; hat hónapon túl a legfőbb ügyész jogosult a nyomozás határidejének meghosszabbítására. Ha az ügyész nyomoz, a nyomozás határidejét az ügyészség vezetője két hónappal, a felettes ügyész további két hónappal hosszabbíthatja meg.
139. § (1) A nyomozást határozattal meg kell szüntetni, ha
a) a cselekmény nem bűncselekmény, vagy azt nem a gyanúsított követte el;
b) a nyomozás adatai alapján nem állapítható meg bűncselekmény elkövetése, az elkövető kiléte, illetőleg az, hogy a bűncselekményt a gyanúsított követte el, és az eljárás folytatásától sem várható eredmény;
c) a büntethetőséget kizáró vagy megszüntető ok áll fenn;
140. § (1) A nyomozás megszüntetéséről a nyomozó hatóság, a Btk. 22. §-ának e) pontjában meghatározott büntethetőséget kizáró ok, illetőleg a Btk. 32. §-ának d) pontjában meghatározott büntethetőséget megszüntető ok fennállása esetén az ügyész határoz.
(2) A nyomozást megszüntető határozatot közölni kell a sértettel, a feljelentővel és azzal, aki magánindítványt terjesztett elő. Ha a határozatot a nyomozó hatóság hozta, azt az ügyésznek is megküldi.
141. § (1) A nyomozás megszüntetése nem akadálya annak, hogy a hatóság ugyanabban az ügyben utóbb az eljárást folytassa.
(2) Az eljárás folytatását - ha a nyomozást a 139. § (1) bekezdésének a), c) vagy d) pontja alapján szüntették meg - az ügyész, ha pedig a nyomozást az ügyész szüntette meg, a felettes ügyész rendelheti el. Ha a gyanúsítottat megrovásban részesítették (Btk. 71. §), az ügyész, illetőleg a felettes ügyész a nyomozást megszüntető határozatot hatályon kívül helyezi.
1996. évi LVII. törvény a tisztességtelen piaci magatartás és a versenykorlátozás tilalmáról
1. § E törvény hatálya kiterjed a természetes és a jogi személynek, valamint a jogi személyiség nélküli gazdasági társaságnak - ideértve a külföldi székhelyű vállalkozás magyarországi fióktelepét is a VI. fejezetben szabályozott magatartások kivételével - (a továbbiakban az előzőek együtt: vállalkozás) a Magyar Köztársaság területén tanúsított piaci magatartására, kivéve, ha törvény eltérően rendelkezik. E törvény hatálya alá tartozik továbbá - a II-III. fejezetekben szabályozott magatartások kivételével - a vállalkozás külföldön tanúsított piaci magatartása is, ha annak hatása a Magyar Köztársaság területén érvényesülhet.
5. § Tilos máshoz olyan tisztességtelen felhívást intézni, amely harmadik személlyel fennálló gazdasági kapcsolat felbontását vagy ilyen kapcsolat létrejöttének megakadályozását célozza.
69. § (1) A Gazdasági Versenyhivatal hatáskörébe tartozó, e törvénybe ütköző magatartás észlelése esetén a Gazdasági Versenyhivatalhoz címzett bejelentéssel élhet az, akinek jogát vagy jogos érdekét az ügy érinti. A bejelentőt nem illetik meg az ügyfél jogai és nem terhelik annak kötelességei.
(2) A bejelentésben meg kell jelölni azt a tevékenységet vagy magatartást, amelynek alapján a törvény megsértése valószínűsíthető.
(3) Ha a bejelentés a szükséges tényeket, adatokat nem tartalmazza, a vizsgáló az érdekeltek közreműködésével szóbeli meghallgatást tart, beszerzi az írásbeli bizonyítékokat, illetve szükség esetén szakértő közreműködésével tisztázza azokat a tényeket, amelyek az e törvénybe ütköző magatartást valószínűsítik.
(4) A meghallgatás költségeit az állam előlegezi és viseli. Ha a versenyfelügyeleti eljárásban a magatartás törvénybe ütköző volta megállapításra kerül, a meghallgatás költségeit az viseli, akinek az e törvénybe ütköző magatartását megállapították.
 (5) A bejelentő kérheti, hogy a vizsgálat során ne fedjék fel személyét, illetve - ha tanúként kihallgatják - azt a tényt, hogy bejelentéssel élt a Gazdasági Versenyhivatalhoz.
(6) A bejelentés beérkezésétől számított harminc napon belül
a) a vizsgálat elrendeléséről intézkedni kell, vagy
b) amennyiben a vizsgálat megindítása nem indokolt, az erről hozott határozatot a bejelentőnek meg kell küldeni.
(7) A bejelentő a (6) bekezdés b) pontja szerinti határozat ellen jogorvoslati kérelemmel élhet. Az eljáró versenytanács elutasító döntése ellen - a 82. § (3) bekezdésében foglaltak szerint - külön jogorvoslatnak van helye.
            
Megállapított tényállás:
	A panaszos 1994. május 14-én szerződést kötött G.-né P. Ágnes gyulai vállalkozóval, az utóbbi által szerződéses formában üzemeltetett - Gyula, Vár u. 16. sz. alatt működő - panzióban az udvar, kerítés és melléképület felújítására. A munkát elvégezte, de G.-né a számlát nem fizette ki. A panaszos 1994. december 1-én fizetési meghagyás útján kísérelte meg 405.258 forint követelését érvényesíteni.
	1995. március 27-én a panaszos és ügyvédje egyezséget kötöttek az adóssal egy alacsonyabb összeg megfizetéséről, azonban az adós kérésére biztosított határidő módosítás ellenére a fizetésre nem került sor. 1995. szeptember 11-én a panaszos jogi képviselője útján megkereste a végrehajtót, hogy a fizetési meghagyást G.-né és férje G.E. tulajdonában lévő ingatlanokra hajtsa végre.
	Az önkormányzat értékesíteni kívánta a Vár u. 16. sz. alatti ingatlant a Kincstári Vagyon Igazgatóság részére, ezért 1995. október 13. és december 18. között egyeztető megbeszéléseket folytattak G.-nével az ingatlan kiürítése és ennek fejében jelentős összegű lelépési díj fizetése tárgyában. 1995. október 11-én G.-né az ingatlannal kapcsolatos követeléseiből részére járó összeg egy részét - 3,8 millió forintot - egy másik tartozása fejében dr.H.M.-re engedményezte. 
	A panaszos az önkormányzat szándékáról értesült. Felhívására 1995. október 24-én a végrehajtó megküldte a végrehajtási lapot Gyula Város Önkormányzata Vagyonigazgatóságának, azzal, hogy a megszűnő bérleti jog ellenértékeként kifizetésre kerülő összegből 3 millió forintot - a tartozás és járulékai címén - lefoglal. A Polgármesteri Hivatal a végrehajtót értesítette, hogy a követelés lefoglalása G.E. nevére szól, akivel a Vagyonigazgatóság nem áll jogviszonyban. Tájékoztatták az engedményezésről is, egyben jelezték, hogy a panaszos követelését csak az engedményes részére történt teljesítés után fennmaradó összegből tudják kielégíteni. Ehhez a lefoglalást G.-nével szemben is el kell rendelni. A végrehajtó október 30-án a lefoglalást G.-né ellen is kiadta. 1996. december 26-án a panaszos kérte, hogy az engedményezés következtében dr.H.M.-nek járó összeget ne fizessék ki, hanem az önkormányzat helyezze bírósági letétbe.
	Az önkormányzat képviselő testületének 1996. december 18-i határozatát követően -december 28-án - az önkormányzat képviselője, illetve G.E. és felesége írásban megállapodást kötöttek, hogy az önkormányzat G.-né részére 4,8 millió forint kielégítést teljesít. G.-ék kapnak egy 1,8 millió forint értékű lakást, 300 ezer forintot a közüzemi tartozások fejében a vagyonigazgatóság kap, 2,7 milliót pedig letétbe helyeznek a Gyulai Városi Bíróságnál. A megállapodás második oldalán szerepelt a dr.H.M. részére történt engedményezés és a felek hozzájárulása, hogy ezt az összeget közvetlenül a jogosultnak fizessék ki. Szerepelt a panaszos által kért végrehajtás összege, továbbá egy pénzintézet által kért végrehajtás összege is. A megállapodásnak ez a része ismeretlen körülmények között módosítva lett. Az új szövegrész szerint a bírósági letétbe helyezés kimaradt a megállapodásból, megmaradt ugyanakkor, hogy a 2,7 millió forint készpénzt dr.H.M. részére fizetik ki. 
	G.-né az 1996. december 28-án tulajdonába adott 1,8 millió forint értékű lakást december 29-én eladta 1 millió forintért.   
	A panaszos 1996. január 9-én a Gyulai Városi Bíróságon megtámadta az engedményezést, egyidejűleg feljelentést tett a Gyulai Rendőrkapitányságon G.E. és G.-né ellen, tartozás fedezetének elvonása miatt. A rendőrség feljelentés kiegészítést rendelt el, majd 1996. január 26-án bűncselekmény hiányában megtagadta a nyomozást. Az indoklás szerint G.-né az engedményezett összegen kívül is megfelelő anyagi fedezettel rendelkezik az adósság megfizetéséhez és a feljelentőnek törvényes lehetősége van a fennálló követelésének az érvényesítésére.
	1996. március 20-án a nyomozást megtagadó határozatot a Gyulai Rendőrkapitányság hatályon kívül helyezte és elrendelte a nyomozás folytatását. A határozatot kézbesítették a panaszosnak is, majd 1996. március 25-én tanúként kihallgatták. Az eljárás során letartóztatták a Polgármesteri Hivatal vagyonigazgatóját és egy ingatlanszakértőt. Az ügyben más bűncselekmények - így különösen nagy kárt okozó csalás bűntette - alapos gyanúja miatt is folyt nyomozás, ezért 1996. december 18-án a főkapitány a hatásköri rendelkezések alapján a Békés Megyei Rendőr-főkapitányság Vizsgálati Osztályát jelölte ki az eljárás folytatására. A Békés Megyei Főügyészség - valamennyi megyei ügyészi szervre vonatkozó -elfogultságot jelentett be, ezért a nyomozás felügyeletét a Csongrád megyei Főügyészség vette át.
	1997. július 21-én a nyomozást részben bűncselekmény hiánya, részben elévülés miatt megszüntették. A határozat ellen a feljelentő panasszal élt, ennek alapján a Csongrád Megyei Főügyészség a megszüntető határozat rendelkező részét részben megváltoztatva, ugyancsak megszüntető határozatot hozott. 
	A panaszos a Kormányzati Ellenőrzési Irodához is panasszal fordult, ahonnan illetékességből az ORFK Bűnügyi Főigazgatóságához küldték meg a beadványt. A Bűnügyi Szakmai Irányító Főosztály felülvizsgálata szakszerűtlen vagy törvénysértő eljárást nem állapított meg. 
	A Gyulai Városi Bíróság az 1996. december 18-án kelt 5.G.20.055/1996/26. sz. ítéletével megállapította, hogy az önkormányzat jogszerűen járt el, amikor az engedményezési szerződés alapján dr.H.M. részére teljesített kifizetést, egyben leszögezte, hogy ez az engedményezési szerződés a panaszos vonatkozásában hatálytalan. A panaszos követelését dr.H.M.-el szemben érvényesítheti. A Békés Megyei Bíróság az 1997. február 27-én kelt ítéletével az első fokú bíróság ítéletét - érdemét tekintve - helyben hagyta, kötelezte a II. rendű alperesként szereplő dr.H.M.-et, hogy a panaszos részére 15 napon belül fizesse meg a tőketartozást és annak kamatait. A panaszos 1997. május 21-én felülvizsgálati kérelemmel fordult a Legfelsőbb Bírósághoz.
	A panaszos az ügyével kapcsolatban több önkormányzati képviselővel is beszélt, továbbá részt vett az önkormányzat testületi ülésén, ahol kérte az ügy felülvizsgálatát. Álítása szerint az egyik képviselő az ülésen megfenyegette és felhívta a polgármester és a Közbeszerzési Bizottság figyelmét, hogy ne adjanak olyan vállalkozónak munkát, aki perli az önkormányzatot. A panaszos azóta úgy érzi, hogy vele szemben a városi vezetés diszkriminációt alkalmaz. A várostól nem kap megbízásokat, emiatt vállalkozása veszteséges lett.

A vizsgálat megállapításai:
	A panaszos által benyújtott iratok és a Békés Megyei Rendőr-főkapitányságtól beszerzett iratok alapján a következőket állapítottam meg:
	A panaszos fennálló követelésének kielégítése ügyében a bíróság ítéletet hozott. Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16. § (1) bekezdése szerint az országgyűlési biztoshoz akkor lehet fordulni, ha a beadványt tevőt - megítélése szerint - valamely hatóság, illetve közszolgáltatást végző szerv eljárása, ennek során hozott határozata, illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva. A bíróság nem tartozik a törvényben felsorolt hatóságok közé, ezért a bíróságokat és a bíróságok eljárását nem vizsgálhatom.
	Az üggyel összefüggésben elrendelt nyomozás során a nyomozóhatóság a törvényes keretek között eljárva, mindent megtett a felmerült bűncselekmények bizonyítása, a tényállás alapos és hiánytalan tisztázása érdekében. A bűncselekmény gyanújával kapcsolatos adatok mérlegelését a büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. törvény 5. § (1) bekezdése a nyomozó hatóságok, illetve az ügyészség, vádemelés esetén pedig a bíróság hatáskörébe utalja, minthogy a tényállás tisztázását az eljáró hatóságok feladatává teszi. Ennek megfelelően az országgyűlési biztos nem mérlegelheti a nyomozás során felmerült bizonyítékokat, csak azt állapíthatja meg, hogy a hatóság a jogszabályoknak, végső soron az Alkotmánynak megfelelően járt-e el, a hatóságok intézkedése vagy intézkedésének elmulasztása okozott-e alkotmányos visszásságot. Önmagában tehát az a tény, hogy a nyomozó hatóság egy eljárást eredménytelenül megszüntet, nem alapozza meg vizsgálati jogosultságomat, ehhez az szükséges, hogy a bizonyítékok feltűnően egyoldalú értékelése, bizonyítási indítványok figyelmen kívül hagyása, vagy más eljárási jogosultságok megsértése következtében a beadványt tevő alkotmányos jogát sérelem érje, vagy ennek közvetlen veszélye álljon fenn. A szóban forgó esetben erre utaló adatok nem merültek fel.
	A panaszos beadványában kiemelte az önkormányzat testületi ülésén az egyik képviselő által tett kijelentéseket, amelyeket sérelmesnek tartott és összefüggésbe hozott azzal, hogy az önkormányzat nem ad részére megbízásokat. A vélemény kinyilvánítása nem hatósági aktus. A szabad véleménynyilvánítás  "olyan alapjog, amely csak felelősséggel gyakorolható, és a valótlan tények közlésének elkerülése érdekében bizonyos kötelezettségekkel jár a közvélemény alakításában hivatásszerűen részt vevő személyek esetében ... A véleménynyilvánítás szabadsága kiterjed a becsületsértésre alkalmas, valóságnak megfelelő tények, információk közlésére is, amely szabadságnak az emberi méltóság, a becsület és a jó hírnév védelme külső korlátja lehet." [36/1994. (IV. 24.) AB határozat, ABH 1994. 231.] A panaszos által sérelmezett kijelentések természetesen alkalmasak lehetnek az önkormányzat döntéshozó pozícióban lévő tagjainak befolyásolására. Ennek ellenére a panaszos megbízásokkal történő ellátása vagy az ilyen megbízások hiánya csak konkrét esetek alapján, a gazdasági versenyre vonatkozó és annak szabadságát biztosító jogszabályok alapján bírálható el. Az országgyűlési biztos azonban nem is rendelkezik hatáskörrel ebben a tekintetben, figyelemmel arra, hogy csak hatósági jogkörben hozott döntéseket vizsgálhat.		
	A fentiekre való tekintettel a panasz ügyében az országgyűlési biztos intézkedésére nincs lehetőség, ezért a vizsgálatot megszüntetem.

Budapest, 1998. november 3.

 Dr. Polt Péter